בית כנסת מרכז חב"ד תל אביב (נחלת בנימין)
![](/images/thumb/6/60/%D7%A0%D7%97%D7%9C%D7%AA_%D7%91%D7%A0%D7%99%D7%9E%D7%99%D7%9F_5.jpeg/250px-%D7%A0%D7%97%D7%9C%D7%AA_%D7%91%D7%A0%D7%99%D7%9E%D7%99%D7%9F_5.jpeg)
בית כנסת מרכז חב"ד תל אביב (ידוע יותר על שם הרחובות בהן שכן בית הכנסת: מונטיפיורי, נחלת בנימין, וכיום יבנה) הוא בית כנסת חב"די מהראשונים בתל אביב.
בית הכנסת היווה את המרכז של קהילת חב"ד בתל אביב, שהייתה מהקהילות המרכזיות[1] בארץ הקודש בעשר שנים האחרונות של הדור השישי ובימי הבראשית של הדור השביעי.
היסטוריה
![](/images/thumb/7/7c/%D7%94%D7%AA%D7%95%D7%95%D7%A2%D7%93%D7%95%D7%AA_%D7%A0%D7%97%D7%9C%D7%AA_%D7%91%D7%A0%D7%99%D7%9E%D7%99%D7%9F_02.jpg/300px-%D7%94%D7%AA%D7%95%D7%95%D7%A2%D7%93%D7%95%D7%AA_%D7%A0%D7%97%D7%9C%D7%AA_%D7%91%D7%A0%D7%99%D7%9E%D7%99%D7%9F_02.jpg)
בראש חודש שבט תשי"ד כתב הרבי: אל הגבאים והמתפללים דבית הכנסת מרכז חב"ד תל אביב
ד' עליהם יחיו שלום וברכה! נצטערתי להשמועות אשר לא בכל יום יש מנין להתפלל בציבור בביהכ"נ שלהם, ולא עוד אלא שבאיזה ימים בית הכנסת אפילו סגור לגמרי. בודאי למותר להעיר אשר אם בכל הזמנים ובכל המקומות היו בתי כנסיות ובתי מדרשות - "מקדש מעט", שמהם תצא תורה לכל הסביבה, על אחת כמה וכמה שההכרח בזה גדול פי כמה בזמנינו זה ובפרט בארצנו הקדושה, תבנה ותכונן על ידי משיח צדקנו, אשר עיני ה"א בה מראשית השנה ועד אחרית שנה. ובימים אלו דחודש שבט, בו יום ההילולא של נשיאנו כ"ק מו"ח אדמו"ר זצוקללה"ה נבג"מ זי"ע, ובשבתות שלפניו ושלאחריו עת רצון היא וימי סגולה להתחזק ולמצוא דרכים המתאימים לתקן את הנ"ל באופן אשר מכאן ולהבא יהי' בית הכנסת ובית מדרש פתוח בכל יום ובכל לילה, מקום תפלה ותורה, תורה ברבים, בתורת הנגלה ותורת החסידות. וידוע מסורת רבינו הזקן בעל התניא (פוסק בנסתר) והשלחן ערוך (פוסק בנגלה) אשר "בגלל המסירת נפש הלזו על תורת החסידות פסקו בבי"ד של מעלה, אשר בכל ענין של תורה יראת שמים ומדות טובות תהי' יד מקושריו והולכי בעקבותיו על העליונה" (קצורים והערות לספר לקוטי אמרים, סוף עמ' קכ"ב). בברכת הצלחה בענין הנ"ל הוא מקדש מעט ובפעולותיהם בקדש בכלל. המחכה לבשורות טובות. |
אגרות קודש חלק ח אגרת ב'שעח |
מונטיפיורי
קבוצה[2] גדולה מהחסידים שיצאו מרוסיה בשנים תרצ"ד-ז עלו לארץ ישראל. תחילה, שכרו החסידים דירה קטנה לבית כנסת ברחוב מונטיפיורי 36, ובו התפללו, התוועדו וחיו את חייהם החסידיים. רב בית הכנסת היה הרב שלמה יוסף זווין עד מעברו לירושלים, אז נבחר הרב חיים אליעזר קרסיק לתפקיד.
נחלת בנימין
הקהילה החב"דית במקום הלכה והתרחבה, ובית הכנסת הישן ברחוב מונטיפיורי היה צר מהכיל את המתפללים. בשנת ת"ש עברו המתפללים להתפלל בבית הכנסת, במקום שכור בדמי מפתח[3] ברחוב נחלת בנימין[4] 23. בית הכנסת מוקם בקומה ראשונה, ובקומה השניה שכן 'שטיבל' של חסידי גור[5].
ועד הבנין
ספרי התורה בבית הכנסת, היו מושאלים, וביוזמת המתפללים החלה בשנת תש"ב כתיבת ספר תורה במיוחד לבית הכנסת, ובו' בכסלו תש"ג הוכנס הספר. הרב אליעזר קרסיק שכיהן כרב הקהילה, כאב את העובדה שטרם נבנה בית הכנסת ראוי לשמו, שכן גם מבנה בית הכנסת בנחלת בנימין היה צר מהכיל את מתפללי בית הכנסת ואת ההתוועדויות החסידיות שנערכו בו. באותו אירוע רב משתתפים של הכנסת ספר תורה, הוא נשא דברים בנושא. בפתיחת דבריו ציטט ממכתב אדמו"ר הריי"צ, בנוגע לבניית בית הכנסת[6]. ולאחר מכן דיבר אודות מעלת וחשיבות בניית בית כנסת חב"ד בתל אביב: "אני חושב שלמותר לבאר לאנ"ש גודל הנחיצות בבנין בית כנסת חב"ד, כל אגודה ואגודה פה יש לה מקומה, ואנחנו שהננו באמת כל העורק חיים ביהדות אין לנו מקום, ביומא דפגרא כמו בי"ט כסלו וכדומה, מוכרחים הרבה אנ"ש ללכת הביתה באין אפשרות בשום אופן להיכנס, ואם היה אצלנו מקום קבוע היו מתרבים המתפללים כל השנה".
בו במקום נבחרו חברי ועד הבנין מקרב המתפללים הקבועים: הרב אליעזר קרסיק עצמו, ר' נחום יהושע ארשלר, ר' פנחס אלטהויז, ר' משה גוראריה, ר' יצחק אייזיק קריבושיי, ר' ישעיהו גינזבורג, ר' נפתלי דוליצקי, ר' ברוך אליהו שניאורסון ור' משה פישקין.
שבוע לאחר מכן התקיימה אסיפה ראשונה, במהלכה מונה רב הקהילה ליו"ר הועד. באסיפה הוחלט כי הועד צריך להשיג מגרש לבנייה במרכז העיר, שיתאים לבנין בית כנסת גדול עם כל הפרטים שאדמו"ר הריי"צ דרש במכתב הנזכר.
כצעד ראשון, תרם כל אחד מהנוכחים סכום כסף לבניית בית הכנסת. כשבוע לאחר האסיפה, בכ"ב כסלו, כתבו חברי הועד לרבי הריי"צ אודות הקמת הועד, וכי כבר החלו ברישום הועד בממשלה. החברים אף ביקשו מהרבי ברכה, וסיוע כספי.
לאחר קשיים רבים הפעילות להקמת בית הכנסת הופסקה. גם בשנים הבאות נערכו ניסיונות שונים להתארגן לקראת בניית בית כנסת ראוי לשמו, אך ללא הצלחה. כך נותרה קהילת חב"ד בתל אביב במשך עשרות בשנים במבנה הצר יחסית ובדמי מפתח.
מאז שנת תשמ"ו קטע הרחוב שלפני הבית הכנסת הפך ל
שגיאות פרמטריות בתבנית:מונחון
לא נמצא templatedata תקין מדרחוב. אזור "נחלת בנימין" כיום נחשב למקום יוקרתי של אמנים, אך במשך שנים המקום היה פשוט יותר[7].
שיפוץ וחידוש
בית הכנסת היה פשוט במראהו, בהתחלה היה שני חדרים, ובשנים מאוחרות יותר בנו את העזרת נשים בשלושה שלבים.
הרב חיים שמריהו גוראריה תרם את הארון קודש, ונמכרה לו הזכות בשש וחצי אלף דולר, סכום שהספיק לא רק לבנין ארון קודש מפואר אלא גם לדברים נוספים. סביב כותלי בית הכנסת היו ארונות ספרים רבים, עם ספרי נגלה וחסידות, ובראשם ספרי הרבי.
בשנות המ"מים, יהודי שהתקרב לתורה ומצוות על ידי הרב שלום בער בוטמן בשם משה גוסרוו לנצ'ביקי, תרם ריהוט ושיפוץ של כל בית הכנסת. וכן המנורות, אך שלטי ההקדשות על המנורות נשארו ישנים שתרמו זקני החסידים על שם יקיריהם. על פי הוראת משפיע בית הכנסת הרב בוטמן, נשארו שני שולחנות ישנים וספסל כהמשך של הדורות: "כי עליהם חסידים בכו ביום הכיפורים, ורקדו בשמחת תורה" כדבריו.
במערב בית הכנסת היה מטבחון קטן, שממנו הוציאו במהלך השנים כיבוד עשיר להתוועדויות ולקידושים. בקיר הצפוני של בית הכנסת הייתה תלויה תמונה של הרבי. ולידה לוח כולל חב"ד. בפינה דרומית מזרחית יש מקום מיוחד לרב בית הכנסת. על המפה בסטנדר של החזן מוזכר הרב הראשון של בית הכנסת הרב קרסיק.
בשנים מאוחרות יותר הקימו אוהל גדול בחצר האחורית של בית הכנסת, במקום בו עמדה הסוכה, בו התקיימו הקידושים וההתוועדויות לנשים.
האווירה בבית הכנסת
![](/images/thumb/e/e2/%D7%94%D7%AA%D7%95%D7%95%D7%A2%D7%93%D7%95%D7%AA_%D7%A0%D7%97%D7%9C%D7%AA_%D7%91%D7%A0%D7%99%D7%9E%D7%99%D7%9F.jpg/300px-%D7%94%D7%AA%D7%95%D7%95%D7%A2%D7%93%D7%95%D7%AA_%D7%A0%D7%97%D7%9C%D7%AA_%D7%91%D7%A0%D7%99%D7%9E%D7%99%D7%9F.jpg)
על האווירה המיוחדת בבית הכנסת בימים ההם, סיפר הרב יצחק (איצק'ה) גנזבורג[8]: "בית הכנסת שקק חיים מהשעות המוקדמות של הבוקר, עד השעות המאוחרות של הלילה. הרב קרסיק מסר שיעור בגמרא; הרב שלמה תומרקין מסר שיעור בעין יעקב, והרב נחום גולדשמיד מסר שיעור בחסידות. "הייתה תקופה שבכל שבת בבוקר היו הולכים לביתו של אחד מאנ"ש לשיעור חסידות, כל שבת בבית אחר. פעם זה היה בביתו של הרב קרסיק, פעם בביתו של הרב משה ירוסלבסקי, ופעם בביתנו. הרעיון היה להפיח חיים בבתי אנ"ש. רק לאחר השיעור היו הולכים כולם יחד להתפלל בבית הכנסת."
הרב חיים אשכנזי סיפר:
""מרכז החיים היה בבית הכנסת: ההתוועדויות, השיעורים וכל הווי החיים היה בבית הכנסת. תמיד חיפשו 'יומא דפגרא' או סיבות אחרות כדי לבוא לבית הכנסת, מי שהיה לו קצת זמן פנוי, הגיע לבית הכנסת ישב ולמד, זה מה שאיחד את הקהילה, התוועדו, התפללו יחד, למדו חסידות ונגלה, התווכחו ביחד, התחבקו ביחד. הכל היה בבית הכנסת"
ההתוועדויות
מרכז החיים בבית הכנסת היו ההתוועדויות.
בכל 'שבת מברכים' ובשבתות הקרובות ליומי דפגרא, התקיימה התוועדות חסידית והמתוועדים, רובם בוגרי ישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש, השרו אווירה חסידית מיוחדת.
ביומי דפגרא חסידיים כמו י"ט כסלו וי"ב תמוז, היו נערכות גם התוועדויות בהשתתפות הקהל הרחב, וחשובי החסידים היו נואמים: הרב אליעזר קרסיק, הרב משה גוראריה, הרב שאול דובער זיסלין, ר' נחום גולדשמיד ועוד.
הרב משה גוראריה והרב קרסיק, היו מראשי המדברים בהתוועדויות בשבתות, בעוד שעל מלאכת הניגונים ניצחו ברמה ר' נחום גולדשמיד ור' פינייע אלטהויז, שניהם היו בעלי מנגנים מופלאים. כשהם היו מנגנים, הייתה משתררת דממה. היו להם ניגונים קבועים מהחביבים עליהם, עד שהיו נקראים "הניגון של נחום" ו"הניגון של פינייע".
התוועדויות בבית הכנסת, היו מתקיימות כמעט כל שבת, והיו נמשכות עד שעת מנחה בערך ולאחר מנחה הייתה חזרת חסידות. לא תמיד היו חוזרים הביתה בצהרי יום השבת והכיבוד היה תואם לימים ההם: דג מלוח ומעט מזונות, 'משקה' ומים מהברז. אפילו 'שתיה קלה' לא הייתה, גם לא סודה. בפעם הראשונה שהביאו בקבוקי סיפון וסודה. הייתה התנפלות רבתי, וזרקו אותם מהשולחנות. להביא סודה להתוועדות?!, הדבר היה מופרך[9][10].
אסיפות בבית הכנסת
![](/images/thumb/2/2c/%D7%90%D7%92%D7%95%D7%97_%D7%AA%D7%A9%D7%99%D7%91.jpeg/300px-%D7%90%D7%92%D7%95%D7%97_%D7%AA%D7%A9%D7%99%D7%91.jpeg)
אסיפות ציבוריות רבות וחשובות נערכו בבית הכנסת. ביניהם גם חלק מאסיפות אגודת חסידי חב"ד בארץ הקודש.
אסיפת ההכתרה של הרבי
האסיפה החשובה ביותר, הייתה ביום ראשון בערב, י"א בשבט תש"י, בעקבות הסתלקות אדמו"ר הריי"צ.
עוד לפני אסיפה זו, נערכה פגישה מקדימה לא מתוכננת בבית רב הקהילה הרב קרסיק. בבית נכחו גדולי וחשובי החסידים בתל אביב, אשר כולם זכו לחסות בצל אדמו"ר הרש"ב ואדמו"ר הריי"צ, הרב זיסלין, הרב יודאסין, ר' שמערל גוראריה, ר' משה גוראריה ור' פינייע אלטהויז.
הדמעות נשפכו כמים, ובכל אופן החלו דיבורים על השלב הבא, וכולם הגיעו להחלטה פה אחד: חייבים להכתיר את "הרמ"ש" לרבי. בהחלטה חשובה זו יצאו כולם לבית הכנסת נחלת בנימין, שכבר היה מלא וגדוש בחסידי חב"ד כואבים. בתחילה נערך מעמד ה'קריעה' וישבו על הקרקע כמחצית השעה. לאחר תפילת ערבית החלה אסיפת חירום בהשתתפות רבנים, משפיעים, חברי אגודת חסידי חב"ד ורבים מחסידי חב"ד מתל אביב וסביבותיה. ההלם היה גדול, תחושה קשה מילאה את האוויר. כמה מהחסידים הכירו את הרמ"ש, הלא הוא הרבי, עוד מהתקופה בה גרו בברית המועצות, ואחרים פגשוהו כאשר נסעו בשנים האחרונות לניו יורק אל הרבי הריי"צ. אולם ברגעים אלו היה קשה לדבר. לפתע, קם ר' אברהם פריז מתוך הקהל והכריז קבל עם ועדה, כי הוא מכיר את הרבי ועל כולם להתקשר אליו: ""רבותיי, אני מכיר את הרמ"ש. עבדתי אתו יחד בחדר אחד כעשר שנים, שולחן ליד שולחן. אני כלל לא עבדתי, כל הזמן הסתכלתי עליו, לראות מה הוא עושה. ואני אומר לכם שהוא מסתיר את עצמו, הוא גונב את דעת כולנו, אני אומר לכם – שהוא הרבי!"." קריאה זו התגלגלה בקרב אנ"ש חסידי חב"ד בכל רחבי הארץ.
אסיפה זו היוותה נקודת התחלה לפעולות רבות ומורכבות שנעשו בחודשים הבאים על ידי אגודת חסידי חב"ד על מנת לקשר את כל חסידי חב"ד בארץ הקודש לרבי ובפעולות אלו נטלו חלק בראש, חשובי מתפללי בית כנסת חב"ד בנחלת בנימין[11].
אסיפת ייסוד הרשת
בעקבות הוראת הרבי להקים את רשת אהלי יוסף יצחק בארץ הקודש, התכנסו החסידים לאסיפה בבית כנסת נחלת בנימין, והחלו בגיבוש מתווה לתוכנית התארגנות להקמת הרשת, וחרף האתגרים החסידים השתדלו בכל כוחם למלאות בקשתו של הרבי וההצלחה ידועה[12].
אסיפת חיזוק עם שלוחי הרבי (תשט"ז)
בעקבות הרצח שארע בבית ספר למלאכה בכפר חב"ד בא' אייר תשט"ז, קבוצת השלוחים לארץ הקודש (תשט"ז) נשלחה על ידי הרבי כדי לחזק את אנ"ש בארץ הקודש.
השלוחים ערכו מסע חיזוק בארץ במשך שלושה שבועות וביום שלישי, ט"ז מנחם אב תשט"ז בשעות הערב נפגשו כל השלוחים בבית הכנסת נחלת בנימין והתוועדו עם אנ"ש. נאמו השלוחים התמימים שמואל פוגלמן, יהודה קרינסקי ושלום דובער שמטוב.
שמחת תורה בבית הכנסת
שמחת הקהילה בשמחת תורה החלה בבית אחד החסידים, התפרצה לרחוב והתכנסה לאווירה משמחת במיוחד בבית הכנסת. בתחילה היו מתוועדים בליל שמחת תורה עד שעה מאוחרת בבית ר' שמואל זלמנוב, ובשנים הבאות בבית הרב קרסיק. בתום ההתוועדות היו הולכים בתהלוכה לבית הכנסת כשלאורך כל רחוב מזא"ה היו עושים 'קולע'ס' ורוקדים. במצב זה היו מגיעים אל בית הכנסת בשעה מאוחרת למדי, ומתחילים ב'אתה הראת'. בשעה הזאת סיימו כבר מתפללי שאר בתי הכנסת את ההקפות ואת סעודות החג, והיו מגיעים לראות את ההקפות של חסידי חב"ד ובית הכנסת היה מלא מפה לפה.
שמחה אמיתית שררה במקום. החסידים כולם שהיו אחרי הרבה 'משקה', 'הוציאו' יותר מהפנימיות שלהם, והיה מה לשמוע ולראות.
גם בלקיחת 'משקה' היה סדר מיוחד. היו חסידים שלקחו 'משקה' בליל שמחת תורה, כמו ר' בן ציון וונגרובר ועוד, והיו שלקחו משקה ביומו של שמחת תורה (ואף פעם לא שינו את הסדר!) כמו ר' יודל שמוטקין ור' ניסן עבער. זו לא הייתה שתיה לשם שתיה, אלא ביטוי חסידי אמיתי של תחושת השמחה.
קירוב אישי ציבור
בית הכנסת, נודע בין היתר, כמקום בו התקרבו אישי ציבור לחב"ד. מר זלמן שז"ר, לימים פרזידנט השלישי של מדינת ישראל, התקרב לחסידות חב"ד גם דרך התוועדויות אלו בנחלת בנימין.
היו אישי ציבור נוספים שהתקרבו בצורה כלשהי ליהדות וחסידות, על ידי תפילה או התוועדות בה נטלו חלק בבית הכנסת.
רבני בית הכנסת
כבית הכנסת המרכזי של חב"ד בתל אביב, רב בית הכנסת באופן מסורתי הינו רב קהילת חב"ד בתל אביב כולה.
- הרב שלמה יוסף זווין (?)
- הרב חיים אליעזר קרסיק - מ(?) עד פטירתו בשנת תש"כ.
- חתנו - הרב משה אשכנזי - עד פטירתו בשנת תשס"ז.
- בנו - הרב חיים אשכנזי - עד פטירתו בשנת תש"ע.
- חתנו - הרב שלמה הלפרן - כיום. מוסר בבית הכנסת שיעור בחסידות בליל שבת ובשבת בבוקר לפני התפילה.
חוזרי מאמרי חסידות
בדרך כלל היו שניים שחוזרים חסידות בשבת בשעת רעוא דרעוין: הרב קרסיק, וגיסו הרב משה גוראריה. הם היו חוזרים דא"ח לסירוגין. המתפללים זוכרים כי כולם ישבו ושמעו את המאמר גם כאשר שבת יצאה זה מכבר.
סדר זה, נמשך עד לפטירתו של הרב קרסיק בשנת תש"כ, ולאחר מכן נוספו לחוזרי המאמרים עוד כמה מן המתפללים הקבועים, וביניהם: הרב ישראל צבי הבר והרב מיכאל יהודה אריה לייב כהן.
משפיעי בית הכנסת
![](/images/thumb/c/cc/%D7%94%D7%AA%D7%95%D7%95%D7%A2%D7%93%D7%95%D7%AA_%D7%A0%D7%97%D7%9C%D7%AA_%D7%91%D7%A0%D7%99%D7%9E%D7%99%D7%A0%D7%99%D7%AA.jpg/300px-%D7%94%D7%AA%D7%95%D7%95%D7%A2%D7%93%D7%95%D7%AA_%D7%A0%D7%97%D7%9C%D7%AA_%D7%91%D7%A0%D7%99%D7%9E%D7%99%D7%A0%D7%99%D7%AA.jpg)
בבית הכנסת היו דמויות הוד רבות, חלקם באופן קבוע וחלקם כמבקרים.
בשנים הראשונות, היו משפיעי בית הכנסת חשובי החסידים, שהגיעו באותן שנים לארץ הקודש ר' זלמן משה היצחקי, והמשפיע הנודע ר' מיכאל דבורקין.
לאחר שר' זלמן משה לקה בשיתוק, ור' מיכאל עבר לחצרות קודשנו, נטלו את ההנהגה, כמשפיע שימש המשכיל הנודע בחסידות הרב משה גוראריה, ואחיינם החסיד הרב נחום גולדשמיד. השניים היו משלימים אחד את השני כל אחד עם גישתו שלו, לעיתים היו ביניהם אף מחלוקות שהם לשם שמיים, אך אחוות החסידים ניצחה לבסוף. לאחר פטירתם הותירו חלל ריק, שכן בני הדור הקודם רובם נפטרו, ולא היה מי שימלא את מקומם. מספר שנים חלפו, ובהתוועדות י"ט כסלו תשל"ז הורה הרבי כי בכל קהילה חב"דית, יש צורך למנות משפיע אחד או שניים. בעקבות הוראה זו, מונו משפיעים בקהילות חב"ד בכל רחבי תבל.
בעקבות כך בקהילת חב"ד בתל אביב הוחלט למנות למשפיעי הקהילה את הרב ישראל צבי הבר ואת הרב שלום בער בוטמן. סוכם כי הרב הבר יתוועד באידיש, והרב בוטמן בעברית, וכך לא יפול הנטל על אחד מהם.
כארבע שנים כיהנו שני המשפיעים; הם התוועדו יחדיו, וסייעו למתקרבים חדשים בתחילת דרכם. כעבור ארבע שנים נסע הרב הבר לרומניה בשליחות הרבי, ומאז כיהן הרב שלום בער בוטמן כמשפיע קהילת חב"ד בתל אביב. בנוסף, הרב בוטמן שימש כבעל קורא בבית הכנסת.
גבאי בית הכנסת
בית הכנסת הצטיין תמיד בסדר וניקיון, כיבוד כדבעי בקידושים ובהתוועדויות, ועליות מסודרות, וזאת בזכות הגבאים וביניהם:
- הרב שלום חסקינד
- הרב אלתר חנין
- הרב ישראל צבי הבר
- הרב יחזקאל רייכמן
- הרב שלום בער בוטמן
- הרב בועז סגל - כיום
מתפללים מפורסמים
בית הכנסת הינו אבן שואבת לאנשים מכל החוגים והסגנונות שהיו מגיעים במיוחד להנות מהאווירה המיוחדת של בית הכנסת, להלן רשימה, של מתפללים קבועים או מבקרים, שהיוו או מהווים חלק מהפסיפס המיוחד של בית הכנסת.
הרשימה דלהלן, לא כוללת הרבנים המשפעים הגבאים וכיוצ"ב. (שמופעים ברשימות הסמוכות).
- הרב ישראל אריה לייב שניאורסון[13], אחיו של כ"ק אדמו"ר שליט"א.
- הרב בן ציון שניאורסון, גיסו של אדמו"ר הריי"צ.
- הרב ברוך אליהו שניאורסון, נכד האדמו"ר הרב שמריה נח מבוברויסק.
- הרב רפאל נחמן כהן.
- הרב שמער'ל גוראריה.
- הרב שמואל זלמנוב.
- הרב שאול דובער זיסלין.
- הרב פנחס טודרוס אלטהויז.
- הרב יואל כהן.
- הרב משה דובינסקי.
- הרב מיכאל דבורקין.
- הרב אורי בן שחר.
- הרב יצחק גנזבורג.
- הרב יעקב פלס.
- הרב אליהו דז'יאלובסקי.
- הרב יהודה שמוטקין.
- הרב משה דובער גנזבורג.
- הרב נפתלי דוליצקי.
- הרב מנחם מן ליפסקר
בית הכנסת כיום
יבנה
בשנים האחרונות הודיעו בעלי הבנין שרוצה לשפץ כל המקום, ובנתיים עברו המתפללים לבית כנסת ברחוב יבנה וכשתסתיים הבניה יחזור בית הכנסת למקומו באופן רחב יותר. הבניין בו שכן בית הכנסת חב"ד הנוסטלגי ב'נחלת בנימין' בתל אביב, ורשם פרק מפואר בתולדות ימי חב"ד, נהרס בשנת תשע"ט עד יסודותיו בהחלטת הבעלים של הבנין על מנת להקים בנין חדש וגדול יותר.
כשיבנה במקום בניין חדש יוקצה מקום לבית הכנסת.
בני הקהילה, בראשות הרב שלמה הלפרן, עברו להתפלל בבית כנסת אחר ברחוב יבנה הסמוך.
ראו גם
לקריאה נוספת
- אברהם רייניץ, חייל בשירות הרבי, תולדות ר' איצ'קה גנזבורג
- שניאור זלמן ברגר, עבד אברהם אנכי, תולדות הרב אליעזר קרסיק
- איש חסיד היה, תולדות הרב שמער'ל גוראריה
- בדרכי החסידים, ר' יואל כהן
- יוסף אשכנזי, אוצר החסידים בארץ הקודש.
- יוסף אשכנזי, הרב מרדכי שמואל אשכנזי (ספר).
קישורים חיצוניים
- בתי כנסת חב"ד בתל אביב, שניאור זלמן ברגר
- חסידים 'בוערים' ב'נחלת בנימין', מנחם זיגלבוים
- רגע לפני הריסת בית הכנסת: הרב בוטמן משחזר
- 'אש בוערת' בנחלת בנימין
- תלמידי נווה צדק התוועדו ב'נחלת בנימין'
- מעמד הכתרת הרב חיים אשכנזי לרב בית הכנסת
- חבר הכנסת דב חנין, זוכר את בית הכנסת "נחלת בנימין"
הערות שוליים
- ↑ באותה תקופה היו קהילות חב"דיות גדולות בירושלים, תל אביב ובשנים מאוחרות גם בכפר חב"ד
- ↑ הערך מבוסס על כתבותיו של ר' שניאור זלמן ברגר, במיוחד בכתבה בבטאון בית משיח גליון 696.
- ↑ "דמי מפתח" הוא כינוי למחיר שמשולם לבעל נכס, לרוב על ידי הדייר, עבור הזכות לשכור את הנכס לתקופה בלתי מוגבלת. הרוכש זכויות בנכס בדמי מפתח משלם לבעל הנכס מחיר השווה בדרך כלל ל-60% משווי הבעלות בו ומקבל את המפתח לנכס, ומכאן כינוי העסקה, השכירות בדרך כלל בעסקה כזו נמוכה מאוד מהמקובל בשוק, וע"פ רוב אינה נתנת להעלאה
- ↑ רחוב נחלת בנימין ידוע כיום בעיקר בזכות המדרחוב הנמצא בחלקו הצפוני שבו פועל יריד אומנות. כמו כן הוא ידוע בזכות חנויות הבדים הרבות הנמצאות לכל אורכו.
- ↑ הקומה השנייה נמכרה מאוחר יותר לאנשים פרטיים.
- ↑ אגרות קודש אדמו"ר הריי"צ
- ↑ חלק מהתוכן להלן מתוך רגע לפני הריסת בית הכנסת: הרב בוטמן משחזר
- ↑ בספרו "חייל בשירות הרבי"
- ↑ מפי הרב חיים אשכנזי רב בית הכנסת
- ↑ מנחם זיגלבוים, חסידים בוערים בנחלת בנימין שבועון בית משיח גליון 699
- ↑ עבד אברהם אנכי עמוד 220
- ↑ אוצר החסידים ארץ הקודש - בפרק על חב"ד בתל אביב
- ↑ היה מגיע להתוועדויות שונות, כגון י"ט כסלו, ושמחת תורה, ועוד.