מרדכי צבי אלפנביין
הרב מרדכי צבי אלפנביין (כ' באדר א' תש"ח - י"א באדר א' תשע"א) היה חסיד חב"ד מושפע של הרב שלמה חיים קסלמן. התגורר בסוף ימיו ביישוב 'הדר ביתר'.
תולדות חיים
![](/images/thumb/4/4c/%D7%9E%D7%A8%D7%93%D7%9B%D7%99_%D7%A6%D7%91%D7%99_%D7%90%D7%9C%D7%A4%D7%A0%D7%91%D7%99%D7%99%D7%9F_%D7%A2%D7%9D_%D7%A9%D7%9C%D7%9E%D7%94_%D7%97%D7%99%D7%99%D7%9D_%D7%A7%D7%A1%D7%9C%D7%9E%D7%9F.jpg/250px-%D7%9E%D7%A8%D7%93%D7%9B%D7%99_%D7%A6%D7%91%D7%99_%D7%90%D7%9C%D7%A4%D7%A0%D7%91%D7%99%D7%99%D7%9F_%D7%A2%D7%9D_%D7%A9%D7%9C%D7%9E%D7%94_%D7%97%D7%99%D7%99%D7%9D_%D7%A7%D7%A1%D7%9C%D7%9E%D7%9F.jpg)
הרב אלפנביין נולד בכ' באדר א' שנת תש"ח בעיירה טרנוגרוד שבפולין לר' יחיאל וגולדה בינה אלפנביין. בגיל שנתיים עלה עם הוריו לארץ הקודש. בבחרותו למד בישיבת "קול תורה" בירושלים בראשות הרב שלמה זלמן אוירבך. בשנה החמישית בישיבה (שיעור ב' ישיבה גדולה) הצטרף לשיעורי התניא שנמסרו בסתר על ידי ר' יוסף צבי סגל, כיום ראש כולל "צמח צדק" בירושלים עיה"ק). תורת חסידות חב"ד מצאה חן בעיניו והוא החל לחזור מרעיונותיה בפני תלמידי הישיבה. בהמלצת ראש הישיבה, הרב אוירבך, עבר ללמוד בישיבת תומכי תמימים כפר חב"ד, שם נהיה למקבל של המשפיע הרב שלמה חיים קסלמן.
בהיותו בישיבה התקשה לקבל את ההנהגה של תפילה לאחר זמנה. כשהוא שוחח על כך עם המשפיע, הרב קסלמן, אמר לו שאת ה"עבירה" באיחור זמן התפילה הוא לוקח על עצמו. מאז החל ללמוד חסידות כהכנה לתפילה, למרות שזה על חשבון זמן תפילה. לאחר הסתלקותו של הרב קסלמן דחה הרב אלפנביין את לימוד החסידות לאחר התפילה.
לקראת פסח שנת תשכ"ט נסע ל-770 לשנת הקבוצה שנמשכה עד לפסח שנת תש"ל. הוא זכה להשתתף בארבעה סדרי-פסח שערך הרבי בחדר דירת אדמו"ר הריי"צ. חבריו מספרים שהיה קם מוקדם מאוד בבוקר ולומד חסידות עד התפילה.
הרב אלפנביין נשא את רעייתו מרת חנה שרה לבית ר' שרגא מלך קפלן, והם גרו בנחל'ה ולאחר שנתיים עברו להתגורר בשיכון חב"ד לוד על ידי חמיו. ביום ג' בניסן שנת תשד"מ נפטרה אשתו. לאחר פטירת אשתו עבר להתגורר בעיר בני ברק שם חי עד לאחר נישואי בתו ובנו הבכור שרכשו דירה בביתר עילית שהייתה אז בתחלת בנייתה, ואז עבר לגור ביישוב הדר ביתר שליד העיר.
הפטירה
במוצאי שבת פרשת תצוה, כשחזר מביקורו בבית חתנו בביתר עילית עבר אז התקף לב. למחרת הורע מצבו והוא פונה לבית הרפואה "שערי צדק"[1] וביום שלישי, י"א באדר א' תשע"א אחר הצהרים נפטר ומנוחתו כבוד בהר הזיתים בירושלים.
לאחר פטירתו התפרסמו חידושי תורתו בקבצי הערות של מערכת הישיבה בצפת ושל מערכת הישיבה ב-770, בהוספת ציונים ומראי מקומות.
משפחתו
- בנו, ר' ישראל אלפנביין, נתניה
- בנו, ר' לוי יצחק אלפנביין, בני ברק
- בנו, ר' אשר אלפנביין, מגדל העמק
- בתו חיה יעקובוביץ', אשת ר' מרדכי יעקובוביץ, ביתר עלית
- בתו רבקה יעקוביץ', אשת ר' אהרן יעקובוביץ, נתיבות
- בתו ציפורה שטרסברג, אשת ר' גבריאל שטרסברג, כפר חב"ד
- בתו אסתר קיי, אשת ר' עמוס קיי, קרית גת
לקריאה נוספת
- העקשן ינצח, שבועון כפר חב"ד 1898 עמוד 65
הערות שוליים
- ↑ כשהיה בבית הרפואה כתב בנו הרב ישראל, לרבי באמצעות האגרות קודש והתשובה הופיעה בכרך ד' אגרת איד: "נהניתי לשמוע אשר גם מכאן ולהבא ישתדל בזה, למרות האבדה הגדולה שאבד עם ישראל - הוא קברניטו הוד כ"ק מו"ח אדמו"ר זצוקללה"ה נבג"מ זי"ע. ויותר נכון, לא למרות האבדה, אלא אדרבה, שאחר האבדה הגדולה, הנה גדלה כמה פעמים האחריות המוטלת על כל אחד ואחד מאתנו, להחזיק מעמד ביתר שאת נגד כל ההעלמות וההסתרים, ובפרט העלם והסתר זה, אשר קשה סלוקן של צדיקים יותר מחורבן ביהמ"ק"