אהרן יעקב דיסקין: הבדלים בין גרסאות בדף
(←משפחתו) |
(←משפחתו) |
||
שורה 17: | שורה 17: | ||
*אביו, הרב [[שמעון משה דיסקין]] רבה של לכוביץ | *אביו, הרב [[שמעון משה דיסקין]] רבה של לכוביץ | ||
*גיסו, הרב [[ישעיה מטלין]] - סופר המלך, [[קראון הייטס]] | *גיסו, הרב [[ישעיה מטלין]] - סופר המלך, [[קראון הייטס]] | ||
*בנו, הרב [[שמעון משה דיסקין (בני ברק) | שמעון משה דיסקין]] - בני ברק | *בנו, הרב [[שמעון משה דיסקין (בני ברק) | שמעון משה דיסקין]] - [[בני ברק]] | ||
*נכדו, הרב [[חיים שלמה דיסקין]] שליח הרבי ורבה של [[קריית אתא]] | *נכדו, הרב [[חיים שלמה דיסקין]] שליח הרבי ורבה של [[קריית אתא]] | ||
*נכדו, הרב [[ישראל מאיר דיסקין]] - שליח הרבי ומנהל בית חב"ד ב[[מינכן]], גרמניה | *נכדו, הרב [[ישראל מאיר דיסקין]] - שליח הרבי ומנהל בית חב"ד ב[[מינכן]], [[גרמניה]] | ||
{{מיון רגיל:דיסקין, אהרן יעקב}} | {{מיון רגיל:דיסקין, אהרן יעקב}} |
גרסה אחרונה מ־23:00, 2 ביוני 2024
הרב אהרן יעקב דיסקין (תרס"ב - כ"ו תמוז תשל"ד) היה רבה של העיר לובאני ברוסיה, שנאסר בעוון הפצת יהדות והוגלה לקזחסטן, שם זכה לעמוד בקשר קרוב עם אביו של הרבי, ולאחר סיום מלחמת העולם השנייה עלה לארץ הקודש והתיישב בבני ברק.
תולדות חיים[עריכה | עריכת קוד מקור]
נולד בשנת תרס"ב לאביו הרב שמעון משה דיסקין (רבה של לכוביץ' שבבלרוס) ולאמו מרת שרה, בפלך מוהליב. בין השנים תרע"ה - תרפ"ט למד בנובהורודוק, וכן בישיבות נוספות.
בסביבות שנת תרצ"א נשא את רעייתו מרת שיינא מלכה והתיישב בסמיכות למקום מגורי אביו בעיירה לכוביץ', ולאחר מספר שנים התמנה לכהן כרבה של העיר לובני תחת אביו שהתמנה לרבה של לכוביץ, עד שנאסר על ידי הנ.ק.וו.ד. והוגלה לקזיל-ארדא, הסמוכה לאלמא אטא וזכה לפגוש באביו של הרבי הגאון המקובל רבי לוי יצחק שניאורסון ששהה שם בגלות, ולהעניק לו סיוע במספר ענינים תוך כדי סיכון עצמי. זכרונותיו מאותה תקופה פורסמו בספר תולדות לוי יצחק של הרב נפתלי צבי גוטליב.
עם סיום מלחמת העולם השנייה הבריח עם משפחתו את הגבול במסגרת 'הבריחה הגדולה' והתעכב במשך מספר שנים בצרפת ולאחר מכן עלה לארץ הקודש והתיישב בבני ברק שם נמנה על חשובי חסידי חב"ד בעיר.
בחודש מנחם אב תשי"ג נסע לביקור בחצר הרבי, ובמהלך ההתוועדות הסמוכה ליום היארצייט של אביו של הרבי, ביקש ממנו הרבי באמצע ההתוועדות לעמוד ולספר אודות מסירות נפשו של אביו ואודת הקושי להיות אסור בבית הסוהר בחרקוב (שם היה אסור גם הרב דיסקין), ובעת שדיבר זלגו דמעות מעיניו של הרבי, ובעקבות בקשת הקהל קיצר הרב דיסקין בדבריו וסיים כדי לא לצער את הרבי.
זכה לכשרון דיבור יוצא מגדר הרגיל, והיה הנואם הראשי במסיבות והאירועים שאורגנו על ידי חסידי חב"ד בארץ הקודש בשנים הראשונות לנשיאות הרבי.
נפטר בכ"ו תמוז תשל"ד, ונטמן בבית העלמין בהר הזיתים.
משפחתו[עריכה | עריכת קוד מקור]
- אביו, הרב שמעון משה דיסקין רבה של לכוביץ
- גיסו, הרב ישעיה מטלין - סופר המלך, קראון הייטס
- בנו, הרב שמעון משה דיסקין - בני ברק
- נכדו, הרב חיים שלמה דיסקין שליח הרבי ורבה של קריית אתא
- נכדו, הרב ישראל מאיר דיסקין - שליח הרבי ומנהל בית חב"ד במינכן, גרמניה