משתמש:בא מועד/הבעל שם טוב
![](/images/thumb/e/e4/%D7%97%D7%AA%D7%99%D7%9E%D7%AA_%D7%94%D7%91%D7%A2%D7%A9%D7%98.png/250px-%D7%97%D7%AA%D7%99%D7%9E%D7%AA_%D7%94%D7%91%D7%A2%D7%A9%D7%98.png)
![](/images/thumb/5/5b/%D7%91%D7%A2%D7%9C_%D7%A9%D7%9D_%D7%98%D7%95%D7%91.jpg/250px-%D7%91%D7%A2%D7%9C_%D7%A9%D7%9D_%D7%98%D7%95%D7%91.jpg)
רבי ישראל בעל שם טוב (מכונה: הבעל שם טוב, נכתב גם בראשי תיבות: הבעש"ט; י"ח באלול תנ"ח - ו' בסיוון, יום א' של חג השבועות, תק"כ) היה מייסד תנועת החסידות ומנהיגה עד להסתלקותו.
תחילה היה הבעל שם טוב צדיק נסתר, ובהוראת רבו רבי אדם בעל שם החל לשמש כראש מחנה הנסתרים, עד שבהוראת רבו אחיה השילוני התגלה בי"ח באלול תצ"ד, וקבע את מושבו תחילה בטלוסט ומשם עבר למז'ובוז', בה התגורר עד להסתלקותו.
הבעל שם טוב קיבץ תלמידים רבים, מתלמידי חכמים ועד ליהודים פשוטים; ממשיכו היה תלמידו המגיד ממעזריטש.
תולדות חייו
הרקע ללידתו
הוריו רבי אליעזר והרבנית שרה היו עקרים, התגוררו בישוב והיו מכניסי אורחים.
פעם אחת הגיע אורח ביום השבת אחר הסעודה, דבר שהיה נראה כהגעה מחוץ לתחום שבת, אך למרות זאת רבי אליעזר כבדו ואירחו ושאר האורחים גערו ברבי אליעזר על כך, אך הוא המשיך לכבדו; האורח נשאר, כמנהגו של רבי אליעזר, עד ליום ראשון אחר הצהריים, ואחר שרבי אליעזר ליווה אותו, גילה האורח שהוא אליהו הנביא ושבא לנסותו במצוות הכנסת אורחים, ובזכות עמידתו בנסיון - יוולד לו ילד, ומסר לו דברים שעליו לומר לילד בהגיעו לגיל שנתיים וחצי.
לאחר זמן נולד לרבי אליעזר בנו יחידו, הבעל שם טוב[1].
- ↑ הרב אברהם חנוך גליצנשטיין, ספר התולדות - רבי ישראל בעש"ט, עמ' 27, באתר אוצר החכמה (על פי שיחת הרבי הריי"צ, ליל א' דחג הסוכות תרצ"ז; וראה גם ספר השיחות - תש"א עמ' 43-44).