עצמו של יום מכפר
![](/images/thumb/e/e2/%D7%99%D7%95%D7%9D_%D7%94%D7%9B%D7%99%D7%A4%D7%95%D7%A8%D7%99%D7%9D_%D7%90%D7%99%D7%9C%D7%95%D7%A1%D7%98%D7%A8%D7%A6%D7%99%D7%94.jpeg/250px-%D7%99%D7%95%D7%9D_%D7%94%D7%9B%D7%99%D7%A4%D7%95%D7%A8%D7%99%D7%9D_%D7%90%D7%99%D7%9C%D7%95%D7%A1%D7%98%D7%A8%D7%A6%D7%99%D7%94.jpeg)
עצמו של יום מכפר (או "עיצומו של יום מכפר") נאמר אודות כפרת יום הכיפורים, שמצד גודל מעלת היום הקדוש, מתגלה הקשר העמוק ביותר בין נשמותיהם של ישראל לקב"ה, ולכן מתכפרים ביום זה כל הפגמים ובאופן שזדונות נעשים כזכויות.
מחלוקת התנאים[עריכה | עריכת קוד מקור]
בגמרא במסכת שבועות[1] מובאת מחלוקת אודות כפרת יום הכיפורים; לדעת חכמים "יום הכיפורים אין מכפר אלא על השבים". ואילו רבי סבור ש"בין עשה תשובה בין לא עשה תשובה יום הכיפורים מכפר", מכיוון שעצומו של יום מכפר.
להלכה נפסק כדעת חכמים, כפי שכתב הרמב"ם[2]: "ועצמו של יום הכפורים מכפר לשבים, שנאמר: "כי ביום הזה יכפר עליכם[3]".
והדברים הובאו בשולחן ערוך[4]: "יום הכיפורים אינו מכפר אלא על השבים המאמינים בכפרתו אבל המבעט בו ומחשב בלבו מה מועיל לו יום הכיפורים זה אין יום הכיפורים מכפר לו".
בדין המבעט ביום הכיפורים ועובר על "כרת דיומא" מובאים בגמרא דברי רבא, שמודה רבי שאין יום הכיפורים מכפר.
ביאור מחלוקת התנאים[עריכה | עריכת קוד מקור]
מבואר[5] שבעצם הכל מודים ש"עיצומו של יום מכפר", כלומר, עצם מהותו של יום הכיפורים מכפר. אלא שלדעת רבי גדולה כל כך קדושתו של יום הכיפורים, עד שהוא מכפר אפילו על אלה שלא שבו בתשובה; ואילו רבנן סבורים, שהתנאי לדרגת הכפרה שנוצרת על ידי יום הכיפורים היא התשובה.
גם לדעת רבנן הסוברים שהתנאי לכפרה היא עבודת התשובה "עיצומו של יום מכפר", כלומר, האדם עצמו אינו יכול באמצעות התשובה שלו להגיע לכפרה זו הנפעלת על ידי עיצומו של יום, אלא שרבי סובר, שתיכך כשמגיע יום כיפור מיד מאיר העיצומו של יום - אפילו כל עוד לא עשה היהודי תשובה והעיצומו של יום בעצמו מכפר על עוונותיו; ואילו חכמים סוברים, שכדי להגיע לכפרה של עיצומו של יום, צריכה להיות עבודת התשובה, ורק אז ישנה הכפרה של עיצומו של יום שהיא נעלית בהרבה מהכפרה שמשיגים באמצעות תשובה בלבד. אבל הכל מודים ש"עיצומו של יום מכפר".
הסיבה לכך ש"עיצומו של יום מכפר" ואף הופך את הזדונות לזכויות, היא משום שביום הכיפורים מאיר בגלוי הקשר העצמי של נשמות ישראל שדבוקות וקשורות בכל מצב עם הקב"ה. קשר זה נעלה אף מעבודת התשובה, המוגבלת במידה מסויימת, לפי עוצמת התשובה. ביום הכיפורים מאיר עצם הקשר שבין נשמת היהודי לקב"ה. נשמת היהודי היא "חלק א-לוה ממעל ממש", והיא מאוחדת תמיד עם מקורה ושורשה, הקב"ה.
קשר זה אינו מושפע ממעשיו ומחטאיו של האדם. הוא מצוי בכל יהודי ויהודי מצד טבע נשמתו, ושום חטא ועוון אינו יכול לפגוע בו. אלא שבכל ימות השנה חבוי הקשר הזה ומוסתר עמוק בלב. מה שבא לידי ביטוי הן הדרגות החיצוניות יותר של ההתקשרות לקב"ה, אלה התלויות במעשה המצוות וההליכה בדרכי התורה. אך ביום הכיפורים מתגלה הקשר העמוק בין הקב"ה לעם ישראל.
זהו פירוש המושג "עיצומו של יום מכפר". ביום הכיפורים, כאשר מתגלה הקשר הפנימי הזה, נמחקים ממילא כל הפגמים וכתמי החטא. היום הזה מגלה, כי כל יהודי קשור עם הקב"ה בקשר שאינו ניתן לניתוק, וממילא נמחקים כל החטאים והעוונות.
התגלות זו באה לידי ביטוי בעיקר בתפילת נעילה, התפילה המסיימת את תפילות יום הכיפורים. אז כביכול ננעלים הקב"ה ועם ישראל ביחידות ושום דבר אינו יכול להפריע את התאחדותם המוחלטת.
התשובה הנדרשת לכפרת יום הכיפורים[עריכה | עריכת קוד מקור]
הרבי מבאר[6] שיש לחלק בין כפרת יום הכיפורים, לבין הכפרה שנפעלה בזמן שבית המקדש היה קיים על ידי השעיר המשתלח. כפרת יום הכיפורים היא על האדם החוטא, על ה"גברא". בשונה מכפרת שעיר המשתלח שהיא על העברות, על ה"חפצא".
ההבדל בין כפרת שעיר המשתלח לבין כפרת יום הכיפורים ש"עצמו של יום מכפר" מתבטא בכך, שבנוגע לשעיר המשתלח שפועל כפרה על העבירות עצמם (ה"חפצא") נדרש שיחד עם השעיר יהיה גם עניין התשובה, ובלשון הרמב"ם[7] "והוא שעשה תשובה". מכיוון שדוקא יחד עם התשובה בכוחו של השעיר לכפר על כל עבירות, גם על החמורות.
אך בנוגע לכפרת עצמו של יום, שעניינה כפרה על האדם (ה"גברא"), כנאמר בכתוב "לטהר אתכם .. לפני ה' תטהרו", לא נוגע שאצל היהודי תהיה פעולת התשובה מכוונת באופן ישיר ומפורט על החטאים, כי אם שהוא יהיה "שב" בכללותו, על האדם להטות ולהפנות את עצמו אל הקב"ה, שיהיה "לפני הוי'" ואז נפעל ה"תטהרו", יש לו את הכפרה והטהרה של יום הכיפורים.
העובר על "כרת דיומא"[עריכה | עריכת קוד מקור]
יהודי שעובר על מצוות יום הכיפורים עצמו ומפר את הצום, הכל מודים שאין "עיצומו של יום" מכפר עליו.
הדבר הוא כעין הדין ש"אין קטיגור נעשה סניגור", כביאור הגאון הרוגוצ'ובי[8] שמכיוון שהחטא נוגע ביום הכיפורים עצמו, באופן שיום הכיפורים נהיה אצל החוטא סיבה וגורם לחטא, הרי שמובן, שגורם החטא עצמו אינו יכול להיות המכפר, "אין קטגור נעשה סניגור".
לקריאה נוספת[עריכה | עריכת קוד מקור]
- שערי המועדים - יום הכיפורים, עיצומו של יום
קישורים חיצוניים[עריכה | עריכת קוד מקור]
- "עיצומו של יום מכפר" שיחה מאת הרבי מליובאוויטש מעובדת, מתוך הספר שולחן שבת
- עיצומו של יום מכפר - איך זה עובד שיעור מאת הרב זלמן נוטיק
יום הכיפורים |
---|
ערב יום כיפור |
כפרות · לעקאח · קרעפאלאך · מלקות · קיטל · ברכת הבנים · ברכת התמימים |
סדר התפילות |
כל נדרי · ערבית · שחרית · תפילת יזכור · מוסף · סדר עבודה · אלה אזכרה · מפטיר יונה · תפילת נעילה · המארש · לשנה הבאה בירושלים · קדיש בימים נוראים · קריאת התורה · אבינו מלכינו · מוצאי יום כיפור |
ענינים כלליים |
אחת בשנה · עצמו של יום מכפר · להחיותם ברעב · בשם השם |
קרבנות היום |
הקטרת הקטורת בקודש הקודשים · פר ושעיר של יום הכיפורים · שעיר לעזאזל · העבודה במקדש ביום כיפור |
ניגונים ליום כיפור |
ונסלח · יעלה תחנוננו · דרכך אלוקינו · כי הנה כחומר · כי אנו עמך (א) · כי אנו עמך (ב) · רחמנא דעני · אבינו מלכנו · מכלכל חיים · האדרת והאמונה (צרפת והב') · ניגון טעמים · ניגון קודם קדיש מוסף · ניגון קדיש (ברדיצ'וב) · והכהנים · כאהל הנמתח · היום תאמצנו · אתה הבדלת · שובו שובו · מארש נפוליאון |