נחום זלמן גורביץ
![](/images/f/fd/%D7%A0%D7%97%D7%95%D7%9D_%D7%96%D7%9C%D7%9E%D7%9F_%D7%92%D7%95%D7%A8%D7%91%D7%99%D7%A5.jpg)
הרב נחום זלמן גורביץ (תרע"א-ט' אב תשנ"ח) היה משלוחי אדמו"ר הריי"צ לאוסטרליה.
תולדות חיים[עריכה | עריכת קוד מקור]
נולד בשנת תרע"א בעיר ז'לובין שברוסיה, כבן בכור[1] לאביו הרב שלום גורביץ'[2], חסיד קאפוסט ומצאצאי השל"ה ולאמו מרת מינה לבית חייקין. אביו היה מלמד בכיתה הגבוהה בתלמוד תורה בעיר, לקראת המעבר לישיבת תומכי תמימים בליובאוויטש, ונרצח על ידי הנאצים בעיר הומיל בשנת תש"ב. בשעת הברית נקרא על שם סבו מצד אמו, הרב נחום זלמן חייקין[3].
בבחרותו נשלח הרב גורביץ' ללמוד בישיבת תומכי תמימים בה למד בסניפים השונים בין השנים תרפ"ה-תרצ"ד.
בשנת תר"צ, בעודו לומד בסניף הישיבה בפטרבורג, נעצר יחד עם חבריו וראשי הקהילה בכל מעצרים שנערך עם תחילת השנה הלועזית. החקריות היו ארוכות וקשות, אך באופן יחסי לעצורים אחרים בגל מעצרים זה הושת עליו עונש קל של 'מינוס שש' בלבד, ונאסר עליו להתגורר בששה מחוזות מרכזיים ברחבי המדינה.
בהגיעו לגיל חתונה, נישא בשנת תרצ"ה עם רעייתו מרת בתיה, בתו של הרב דובער לברטוב ורעייתו מרת רבקה, והם קבעו את מגוריהם בעיר יגורובסק, כמאה קילומטרים ממוסקבה.
בהוראת אדמו"ר הריי"צ נשלח בשנת תרח"צ לרעייתו של הרב רפאל שמעון קצנלבויגן על מנת שתסייע בשחרורו מהצבא הרוסי, ולאחר טרחה מרובה ההוראה בוצעה, כשהיא הודיעה על כך לרבי, השיב אדמו"ר הריי"צ בין הדברים: "ה' יעזור במה שאין לך, כתבי לי מכתב בשפה שקל לך, ותישלחי בו את תמונתך"[4].
על אף הפטור הצבאי שקיבל, כאשר הופר ההסכם בין גרמניה הנאצית לרוסיה, גוייס בשנת תש"א לשורות הצבא האדום. בשל חולשה רפואית ביום הגיוס לא נשלח לחזית, וכאשר החלים צורף לאחת מיחידות ההגנה הארטילרית שהופקדו על הגנת שמי מוסקבה וסביבותיה.
כשהגרמנים התקרבו למוסקבה, נמלטה משפחתו לכפר איבנובקה, וכאשר האבא הצליח להשתחרר מהצבא לגיחות מפגש, היה מגניב להם מזון מהבסיס הצבאי וכך התאפשר להם להתקיים.
למרות הקושי הגדול על שמירת כשרות בצבא הרוסי, הקפיד על כך מאוד עד כדי מסירות נפש[5]. כך גם הצליח להדליק נרות חנוכה במאמץ ובסיכון רב[6].
עם סיום המלחמה, הצטרף עם בני משפחתו לבריחה הגדולה שכונתה לימים 'יציאת רוסיה תש"ו', ובמשך שנתיים התגורר בפריז. בתקופה זו זכה להשתתף בהתוועדויות שערך הרבי בתקופה בה הגיע ללוות את אמו במסעה לניו יורק [7].
בשנת תש"ז מונה על ידי אדמו"ר הריי"צ לחבר הסניף האירופי של המרכז לעניני חינוך[8], לצד הרב חייקל חאנין, זלמן קצנלבויגן, יהושע פינסון, נפתלי גלוסקין, יעקב ליפסקר וישראל לייבוב.
בשנת תש"ט, הורה לו אדמו"ר הריי"צ יחד עם שישה חסידים נוספים להגר לאוסטרליה, והם היו אלו שהביאו להתפתחותה והתעצמותה של הקהילה החב"דית במדינה. על חברי הקבוצה נמנו מלבדו גם הרב בצלאל וילישנסקי, הרב איסר קלובנגט, הרב שמואל בצלאל אלטהויז, הרב שניאור זלמן סרברנסקי והרב ישראל אבא פליסקין. חלק מחברי הקבוצה היגרו במשך השנים למדינות אחרות באישורם של רבותינו נשיאינו והשליח העיקרי מקבוצה זו שפעל במקום להקמת המוסדות היה הרב סרברנסקי.
לצד היותו מעמודי התווך של מוסדות חב"ד שהוקמו במדינה, הקים לפרנסתו בית חרושת וזכה שהרבי יעודד אותו לנקוט בקו של לכתחילה אריבער ואף ישלח לו כהשתתפות מטבע לברכה בעסקיו[9]. נפטר בט' מנחם אב תשנ"ח.
משפחתו[עריכה | עריכת קוד מקור]
- בנו, הרב שמואל גורביץ - מנהל בית רבקה מלבורן, אוסטרליה
- בתו מרת יהודית, אשת הרב צבי הירש קליין
- בתו מרת רייזל גורליק
- בתו מרת איידעלא בלעסופסקי
- בתו מרת מרים גופין
- נכדו, הרב יהודה שטרן - משלוחי הרבי ליוהנסבורג, דרום אפריקה
לקריאה נוספת[עריכה | עריכת קוד מקור]
- זלמן רודרמן, ספר חסידים אנשי מעשה, ע' 239-247.
קישורים חיצוניים[עריכה | עריכת קוד מקור]
- מנת המזון המצומקת של נחום גורביץ', אתר בית חב"ד
הערות שוליים
- ↑ להוריו נולדו במשך השנים חמישה בנים ובת אחת.
- ↑ הכרטיס שמילא בספר החסידים.
- ↑ תמונתו נדפסה בספר 'ר' בערל חסיד ומחנך' עמוד 84.
- ↑ הסיפור המלא, באתר חב"ד אור אין סוף.
- ↑ ראו בקישורים חיצוניים לאתר בית חב"ד, וכן בראיון עם בנו ר' שמואל גורביץ בעיתון כפר חב"ד.
- ↑ ראו בהערה הקודמת, וכן בתשורה פרקש תשע"ז אות ל"ה.
- ↑ תמונתו באחת מההתוועדויות. יושב שני משמאל, כשעל ברכיו בנו ר' שמואל גורביץ.
- ↑ אגרות קודש אדמו"ר הריי"צ חלק ט' אגרת ג'פג.
- ↑ אגרות קודש חלק ד' עמוד שנז.