דוד אוקינוב
הרה״ח ר׳ דוד אוקינוב המכונה ״דוד ראמענער״, נולד בעיירה האוקראינית מירגרוד, בחודש תמוז תער"ב. הוא היה הילד הרביעי להוריו הרה״ח ר׳ אפרים ומרת אסתר אוקינוב.
בילדותו עברה המשפחה לגור בעיר ראמען הסמוכה להאדיטש, שם התגורר החסיד הרה״ח ר׳ יחזקאל גרינפרס, ששיכנע את ר' דוד לעבור ללמוד בישיבת תומכי תמימים. הוריו של ר' דוד לא הסכימו, אך ר' דוד שבת רעב עד שהוריו הסכימו לשולחו לישיבת תומכי תמימים קרמנצ'וג, בהנהלת הרה"ח ר' ישראל נח בליניצקי.
לאחר חג הפסח תרפ"ח עבר ללמוד דבישיבת תומכי תמימים נעוול אצל הרה"ח ר' יהודה הבר. לאחר מספר שבועות נצער ע"י הק.ג.ב., אך שוחרר לאחר כיום.
בתחילת שנת תרפ"ט עבר ללמוד בישיבת תומכי תמימים חרקוב אצל הרה"ח יהושע קארף, שם הי' מקורב להחסיד ר' איצ'ה דער מתמיד.
לאחר מספר שנים עבר למוסקבה שם התגורר בדירת חדר, והי' מקורב לחסידים רבים, כר' שניאור זללמן בוטמן ור' שמואל לובשאצקי.
בטשקנט ובארץ הקודש
בשנת תש"א, בימי מלחמת העולם השניה, גוייס לצבא הסוביייטי. שם נפצע, בסיום המלחמה נישא ועבר להנתגורר בטשקנט, שם היה מקורב לר' שלמה חיים קסלמן, אלא שעקב רדיפות הקג"ב נמלט לקרסנאלוטש.
במשך השנים ניסה מספר פעמים להימלט מרוסיה אלא שנכשל פעם-אחר-פעם, בנת תשכ"ה בירכו הנרבי שליט"א שיגיע לארץ הקודש, ובשנת תשכ"ו הגיע לארץ הקודש והתיישב בשיכון חב"ד לוד.
בחודש תשרי תשכ"ז נסע ר' דוד עם בניו לקראון הייטס, שם נכנס ליחידות אצל הרבי. בהזדמנות זו הורה לו הרבי להישאר בארצות הברית כשד"ר עבור עזרת אחים.
בחזרה לארצות הברית, והרצח
בשנת תשל"ו נסע לרבי, והרבי הורה לו להיוותר בקראון הייטס עד אשר ימצא שידוך לביתו האחרונה מרת איטה.
בין השנים תשל"ז - תש"מ לימד ר' דוד בישיבת אחי תמימים קראון הייטס.
בחודש תשרי תש"מ נשתדכה ביתו איטא עם ר' יוסף יצחק אלטיין, אלא שר' דוד לא הספיק לחזור לארץ.
ביום חמישי ד' מרח חשוון תש"מ נרצח על ידי גוי מקומי בדרכו לבית הכנסת.
התייחסות הרבי לרצח והקמת "אהל דוד"
הרצח עוררר סערה, בהתועדות ז' מר חשוון תש"מ אמר הרבי את מאמר "וירח ה' את ריח הניחוח", ואז החל לדבר אודות הרצח. במהלך המאמר והשיחה שלאחריו נחנק קולו הק' בבכי נורא:
״לאחרי אריכות הגלות והגזירות והשמדות ר״ל איך יתכן שכל זה אינו מספיק ונמצאים עדיין בגלות ובחושך כפול ומכופל, ועד שמזמן לזמן ישנם מאורעות כאלה שאין עליהם שום ביאור והסבר כלל, מכל צד ופינה... יש עדיין חושך הגלות, ועד לחושך כפול ומכופל ועד למאורעות כו׳ בשלוחי מצוה וכו׳״.
בגמרא דנים בהגדרתם ׳שלוחי מצוה׳, במסכת פסחים דף ח׳, ושם מדובר על מי שבודק את החמץ, עולה לרגל וכדומה, דהיינו שעסוק במצוה, ור׳ דוד היה בדרכו לבית הכנסת, והכוונה היא שלמרות כל הגלות וכל הניסיונות, כעת מגיע ניסיון נוסף, שיהודי שהיה בגדר של שליח מצוה, נרצח...
בנוגע למאורע המבהיל, צריך לקשרו עם ענין של תורה, שיהיה ״מושיבין ישיבה על קברו״ לייסד מוסד של תורה, בפרט עבור אלו שהגיעו מהמדינה ההיא..
ובודאי שהתוועדות זו, ועל אחת כמה וכמה המוסד החדש זהו הנחת רוח הגדול ביותר (לא רק בהסכמה אלא נחת רוח הכי גדול), וקשור עם עליית הנשמה וכו׳, בהיותו כבר במקומו בגן עדן, יחד עם רבותינו נשיאינו, וכיון שמקשרים זאת עם הוספה בלימוד התורה בריבוי – הרי זה יומשך גם למטה בענינים שהם הטוב הנראה והנגלה גם לעיני בשר, כלומר, לא רק ענינים שלעת עתה הם חסדים מכוסים, אלא חסדים המגולים דוקא, חסדים גלויים שנראים בעיני בשר".
קבוצה מאנ"ש ובני המשפחה התאספו למחרת והקימו מוסד חינוך ליוצאי רוסיה, כהוראת הרבי, בשיתוף ארגון פר"י, בית רבקה ותומכי תמימים אושען פארקווי. הרבי בחר למוסד זה את שמו - אהל דוד. מוסד זה פועל עד ההיום.