שמואל מוצ'קין: הבדלים בין גרסאות בדף
יוסף בן מלמד (שיחה | תרומות) מ (הוספת קטגוריה:משפחת מוצ'קין באמצעות HotCat) |
אין תקציר עריכה |
||
שורה 1: | שורה 1: | ||
{{אין תמונה}} | |||
ר' '''שמואל מוצ'קין''' (כונה "מולע", [[ג' חשון]] [[תרע"ח]]-[[כ"ד סיון]] [[תשס"ב]]), היה חסיד בתקופת [[אדמו"ר הריי"צ]] ו[[הרבי]]. | ר' '''שמואל מוצ'קין''' (כונה "מולע", [[ג' חשון]] [[תרע"ח]]-[[כ"ד סיון]] [[תשס"ב]]), היה חסיד בתקופת [[אדמו"ר הריי"צ]] ו[[הרבי]]. | ||
גרסה אחרונה מ־00:23, 18 ביוני 2024
![](/images/thumb/e/ec/Male_no_free_image_yet-he.svg.png/230px-Male_no_free_image_yet-he.svg.png)
ר' שמואל מוצ'קין (כונה "מולע", ג' חשון תרע"ח-כ"ד סיון תשס"ב), היה חסיד בתקופת אדמו"ר הריי"צ והרבי.
תולדות חיים[עריכה | עריכת קוד מקור]
ר' שמואל נולד בג' חשון תרע"ח, זמן לא רב לאחר פרוץ המהפכה הקומוניסטית. הוא גדל והתחנך בבית אביו המשפיע הנודע הרב פרץ מוצ'קין בעיירה סמינאווקיא, הסמוכה להומיל.
בשנת תרפ"ה עברה המשפחה לסימפרופול שבקרים. ר' פרץ שהתמסר בכל מאודו לשליחות אדמו"ר הריי"צ ועסק בעבודת הקודש, החזקת היהדות בסימפרופול והעיירות שמסביבה, שיתף גם את בניו הצעירים מולע ויוסף בעבודת הקודש. בדרכים הארוכות נפגש לא פעם עם שוטרים ואנשי נק.וו.ד. שחיפשו באמתחתו. ר' פרץ בפקחותו חשש לחיפוש בכליו, והוא נטל עמו את בנו מולע, או את אחיו הקטן יוסף, והטמין את הסכין בבגדיהם, ביודעו שאיש לא יחטט בבגדיהם של ילדים צעירים.
בצעירותו העתיקו הוריו את מקום מגוריהם אל העיר הגדולה לנינגרד. כשבגר יצא לעבוד לפרנסתו בטריקוטאז' יחד עם אחיו הקטן יוסף, ור' מיכאל בלינר (נכדו של החסיד הנודע ר' מיכאל בלינר). הם הביאו את מכונות האריגה לבתים כדי שלא יצטרכו לעבוד בשבתות, ולאחר מכן מכרו את התוצרת בשוק המקומי.
כשכבר הרוויח לפרנסתו, לא שמר את הכסף לעצמו, והוא סייע לחסידים רבים. כבר אז נודע כבעל צדקה מופלג.
במשך שנים ארוכות שהה ר' מולע במחנות עבודה, לאחר שמסר נפשו עבור הזולת. גם בשנים הקשות הללו שמר על חיי תורה ומצוות תוך סיכון עצמי רב. בכל השנים שמר על "גאון יעקב", ומעולם לא נרתע מפני הגוים.
אחרי שיחרורם של האחים משנים רבות של צער ומצוק, עקב הרבי אחרי מצבם של האחים ר' מולע ור' יוסף, כפי שניתן לראות גם במכתבים ששלח לאביהם ר' פרץ שהיה במונטריאל. הרבי בירך ועודד את משפחתו, והביע את שמחתו על כל בשורה טובה בהכנות לשיחרורם.
לאחר שנים רבות של סבל ומצוק, יצאו השניים מברית המועצות. יציאתם של השניים קשורה בהתערבות שיזם הרבי בעיסקת מזון שנחתמה בין קנדה לרוסיה, ומעשה שהיה כך היה:
ממשלת רוסיה פנתה בבקשה לממשלת קנדה לאפשר עיסקה לרכישת כמות גדולה של חיטה. כאשר נודע הדבר לרבי, הורה הרבי להרב לייבל קרמר, מנהל ישיבת תות"ל במונטריאל, להפעיל את השפעתו בקרב גורמים ממשלתיים בקנדה, שידרשו להוסיף סעיף בעיסקה אודות יציאתם של שני האחים מוצ'קין מברית המועצות. הלחץ עזר, ורוסיה הסכימה לשחרר את שני האחים.
האישור הגיע במהרה, ובשנת תשכ"ו יצאו השניים מרוסיה והגיעו לקנדה.
תוך זמן קצר נפגשו שני האחים עם אביהם הרב פרץ, והשמחה לא ניתנת לתיאור.
בואם של האחים למונטריאל, מילא את לב החסידים שמחה רבה, ובשבת הקרובה נערכה התוועדות גדולה בנוכחות כל אנ"ש והתמימים שבמונטריאל. השבת כונתה כ'שבת הגדול' והמשקה נשפך כמים...
במשך כל השנים בהן חי בברית המועצות, לא יכול היה ר' מולע למצוא שידוך של בת ישראל כשרה וצנועה, מה גם שבמשך שנים רבות עסק בהישרדותו. לאחר שיצא לחירות בשנת תשל"ב בהיותו בגיל מבוגר, השתדך עם מרת חיה, בתו של החסיד הרב שניאור פינסקי ע"ה.
לאחר החתונה נסעו בני הזוג לניו-יורק, שם קבעו את מקום מגוריהם בשכונת קראון הייטס.
ר' מולע נפטר לאחר מחלה, בכ"ד סיון תשס"ב והוא בן 84.
משפחתו[עריכה | עריכת קוד מקור]
בנו, ר' ישראל מוצקין
לקריאה נוספת[עריכה | עריכת קוד מקור]
- אלה תולדות פרץ פרק מ