ראובן הסופר: הבדלים בין גרסאות בדף
מ (החלפת טקסט – "|left" ב־"|שמאל") |
מ (החלפת טקסט – "[[תמונה:" ב־"[[קובץ:") |
||
שורה 1: | שורה 1: | ||
[[ | [[קובץ:ראובן הסופר.PNG|שמאל|ממוזער|280px|פרשיות תפילין המיוחסות לכתב ידו של ר' ראובן הסופר מיאנווביץ' - סופרו האישי של [[אדמו"ר הזקן]]]] | ||
הרב '''ראובן הסופר''' הידוע בשם '''ראובן מ[[יאנוביטש]]''', היה סופרו האישי של [[אדמו"ר הזקן]] וייסד על פי [[אדמו"ר הזקן]] את [[כתב חב"ד]] הידוע. | הרב '''ראובן הסופר''' הידוע בשם '''ראובן מ[[יאנוביטש]]''', היה סופרו האישי של [[אדמו"ר הזקן]] וייסד על פי [[אדמו"ר הזקן]] את [[כתב חב"ד]] הידוע. | ||
גרסה מ־08:37, 30 בספטמבר 2020
הרב ראובן הסופר הידוע בשם ראובן מיאנוביטש, היה סופרו האישי של אדמו"ר הזקן וייסד על פי אדמו"ר הזקן את כתב חב"ד הידוע.
אודותיו
בספר "בית רבי" נמנה הוא בין תלמידי אדמו"ר הזקן:
"הרה"ח המפורסם ר' ראובן זלה"ה מייאנאוויטש, כותב סת"ם בקדושה ובטהרה. היה חסיד גדול וירא-שמים גדול מאוד. והוא מפורסם בעולם בסת"ם שלו. וגם לרבינו הזקן נ"ע היה הוא כותב סת"ם. ומפורסם בעולם בשם "סופר רבינו". וכעת התפילין שלו יקרי-המציאות ויקרי-הערך, ומשלמים עבורם כל הון[1]".
אדמו"ר הריי"צ מפליג בשבחו: "הסופר המהולל ומשובח בפי כל הוד כ"ק אבותינו רבותינו הקדושים – החסיד המפורסם ר' ראובן נ"ע מיאנאוויטש – אשר הוד כ"ק אדמו"ר הזקן זצוקללה"ה נבג"מ לימד אותו את כתיבת תמונת האותיות וגילה לו הסוד בעשיית הדיו[2]".
אדמו"ר הצמח צדק כתב בתשובה להלכה: "ולמעשה צויתי להעתיק לו מהספר-תורה שכתב הסופר המפורסם של אאזמו"ר נ"ע, ה"ה הסופר מ' ראובן, ויעתיקו לו השורות הכל כפי שנכתב שם, ועל זה יכול לסמוך[3]".
היה סופרו המובהק של אדמו"ר הזקן, והרבי היה משתמש רק בכתיבתו של ר' ראובן. פעם אמרו לאדמו"ר הזקן, שהסופר ר' ראובן מערב דבר-מה בדיו שהוא מייצר, כדי שהאותיות יהיו מבהיקות ביותר. יודע אני שהוא מערב משהו בדיו – השיב להם הרבי – הוא מערב בה יראת-שמים, ותו לא![4].
רבי אייזיק מהומיל סיפר שפעם אמר אדמו"ר הזקן לבנו, אדמו"ר האמצעי: אני שוכב לנוח קימעא, המתן ליד דלת חדרי והעירני לתפילת המנחה. עמד אדמו"ר האמצעי ליד הדלת, לפתע ראה שמיטתו של אביו מזדעזעת ומיטלטלת. יצא אדמו"ר הזקן מחדרו ואמר לבנו: רוץ מיד וקרא לי את ראובן הסופר, ושיביא עמו רצועה. בא הסופר לרבי, והרבי הראה לו כיצד לעשות את ה"קשר של ראש" שבתפילין[5].
עוד מסופר, שמלמד אחד מקלימוביטש היה אצל אדמו"ר הזקן, והרבי שלחו ליאנוביטש הסמוכה לקחת אצל הסופר ר' ראובן כמה מזוזות עבורו. המתין המלמד אצל הסופר כמה ימים עד שנסתיימה כתיבת המזוזות, וכשנתן לו ר' ראובן את המזוזות עבור הרבי, ביקש המלמד כמה מזוזות גם עבור עצמו. נתן לו הסופר עוד כמה מזוזות, תוך שהוא מזהיר אותו שלא להחליף ביניהן ולתת לרבי את המזוזות שנועדו עבור הרבי. מכיון שנתבקש שלא להחליף ביניהן, החליט המלמד להחליף, ולראות מה תהיה תגובתו של הרבי. כשקיבל הרבי את המזוזות שהלה הגיש לו, הביט בהן, ושאל בתמיהה גדולה: אלו הן המזוזות שראובן שלח לי?! התנצל המלמד שאולי התחלפו לו המזוזות, ונתן לרבי את המזוזות שנועדו עבורו. הביט בהן הרבי, ואמר: אה! אה!
חזר השליח ליאנוביטש וטען באזני ר' ראובן: איזה מזוזות פסולות נתת לי, שהרבי לא חפץ בהן?! תנוח דעתך – השיב לו הסופר – גם מזוזותיך כשרות וגם הן נכתבו באותן הכוונות. אלא שהרבי ביקש ממני שאת המזוזות המיועדות לו אכתוב רק בשעה שהלבנה במילואה, אבל בראותו במזוזותיך הבחין שהן לא נכתבו בשעה זו[6].
תלמידיו
תלמידו המובהק היה ר' זונדל הסופר שהיה סופר סת"ם בזמן אדמו"ר הצמח צדק ובני הצמח צדק קנו אצלו פרשיות תפילין והיו נחשבות כמו שכתבם ר' ראובן הסופר עצמו.
תלמיד תלמידו הוא הרב משה אקסלרוד הסופר שהיה סופר סת"ם בזמן אדמו"ר המהר"ש שאף כתב אצלו ספר תורה.