ענווה: הבדלים בין גרסאות בדף
(Cat-a-lot: העביר מקטגוריה:ערכים במבט החסידות לקטגוריה:מידות ורגשות) |
אין תקציר עריכה |
||
(12 גרסאות ביניים של 7 משתמשים אינן מוצגות) | |||
שורה 1: | שורה 1: | ||
'''ענווה''' היא מידה טובה, שהאדם | '''ענווה''' היא מידה טובה והפכה של מידת ה[[גאווה]], שהאדם [[ביטול|מבטל]] את עצמו ואינו מחזיק את עצמו ל[[יש]] כלל. | ||
==דרגות בענווה== | |||
== | ישנם שלוש דרגות כלליות בענווה: | ||
א) שאינו מחזיק טובה לעצמו, ואינו מרגיש עצמו למעלה משאר האנשים. למרות שיודע את מעלותיו וערכו, אינו מתגאה בזה כלל וכלל, כי יודע אשר כל מעלותיו ניתנו לו מהקב"ה, ועושה חשבון בנפשו, שאילו היו הכוחות הללו ניתנים לאחר היה גם הוא במדריגה ומעלה זו, ואולי היה מגיע למדריגה עליונה יותר. | |||
ב) לא רק שאינו מחזיק טובה לעצמו, אלא משפיל את עצמו ומרגיש את עצמו למטה מכל אדם, כי הוא עניו ובטל באמת - עד שפשוט בשכל אצלו (ולא רק "אפשר") שאם היו לשני מדות ותכונות אלו שהקב"ה נתנם לו היה בוודאי למעלה יותר ממנו. | |||
== | ג) למעלה מכל זה ישנה ענוה הגורמת שישפיל את עצמו ולירד ולהתעסק גם עם זה שברור אצלו שהוא הירוד והשפל ביותר{{הערה|1=[http://chabadlibrary.org/books/admur/lkus/38/4/2/index.htm לקו"ש חלק לח שיחת בהעלותך ב].}}. | ||
==עובד - עניו== | |||
על [[עובד]] להיות עניו, ולא [[שפל]], בעוד ששפל עסוק כל הזמן בצער על מעמדו ומצבו, הרי שעניו, למרות שיודע ומכיר במצבו האמיתי, מנסה כל הזמן להתרומם יותר ב[[עבודת ה']], על ידי [[יגיעה]]. זהו עניינו של עובד, להכיר במצבו הרוחני, ועם זאת כל הזמן לנסות להתרומם מעלה מעלה ב[[עבודה]], מתוך יגיעה{{הערה|1=[[ליקוטי דיבורים]], חלק ג', עמ' 607 - 610.}}. | |||
== אצל משה רבינו == | |||
{{להשלים}} | |||
במידה טובה זו נשתבח [[משה רבינו]] עליו השלום, ככתוב{{הערה|במדבר יב, ג}}: "והאיש משה עניו מאוד מכל האדם אשר על פני האדמה". | |||
== אצל מלך המשיח == | |||
גם ממעלות ה[[משיח]] הוא שיהיה עניו. למרות שיהיה בתכלית הגדלות, וילמוד [[תורה]] עם [[האבות]] ומשה רבינו, בכל זה יהיה בתכלית הענווה וה[[ביטול]] ללמוד גם עם אנשים פשוטים{{הערה|1=[[היום יום]], א' מנחם אב.}}. | |||
==ענווה פסולה== | |||
ופלגשו ושמה ראומה, פירש הבעש"ט שהכוונה לענוה פסולה, שמתגאה בענוה שלו ורוצה להראות שהוא עניו. וזהו "ופלגשו", ענוה פסולה הנק' פלגש, ושמה "ראו מה", ראו שאני במדריגות ובחינת "מה". ותלד את טבח, עי"ז היצה"ר טובח אותו. | |||
ועל ענין ענוה פסולה זאת, משל מהבעל שם טוב לאחד שהיו לו כל המעלות ומדות משובחות, אלא שהיה בעל גאוה גדול. ואמרו לו העולם, הרי יש לו כל המעלות משובחות, אלא שיש לך חסרון זה שאתה בעל גאוה, התלמד עצמך להיות עניו ושוב לא יחסר לך שום מעלה. ועשה כן, והתלמד להיות עניו... ופעם אחת הקניטו אדם אחד, אמר לו, שוטה שבעולם מה אתה חשוב לנגדי, כיון שאני עניו ג"כ א"כ לא יחסר בי שום מעלה...{{הערה|כתר שם טוב ח"ב ע' שטו}}. | |||
==קישורים חיצוניים== | |||
*'''[https://chabad.info/video/rebbe/dailyvideo/678679/ רבי יומי: ביאור נפלא על מידת הענווה והביטול]''' {{וידפו}} | |||
*'''[http://merkazanash.com/sites/default/files/620-%20True%20Humility.pdf ענווה אמיתית]''', בתוך גליון הפארברענגען השבועי של מרכז אנ"ש קראון הייטס, גליון 620 פרשת בהעלותך תשפ"א | |||
*שניאור אשכנזי, '''[https://chabadpedia.co.il/images/9/91/%D7%A9%D7%A0%D7%99%D7%90%D7%95%D7%A8_%D7%90%D7%A9%D7%9B%D7%A0%D7%96%D7%99_%D7%A2%D7%A0%D7%95%D7%95%D7%94_%D7%94%D7%99%D7%90_%D7%9B%D7%97_%D7%91%D7%94%D7%A2%D7%9C%D7%95%D7%AA%D7%9A_%D7%A4%D7%92.pdf ענווה היא כח]''', שיעור לחג השבועות תשפ"ג {{PDF}} | |||
*'''[https://www.chabad.org/library/article_cdo/aid/5785598/jewish/Humility-Anavah.htm ענווה - מבט פנימי]''', מתוך הספר 'אנשי המילה' {{בית חבד}} (אנגלית) | |||
{{הערות שוליים}} | {{הערות שוליים}} | ||
[[קטגוריה:מידות ורגשות]] | [[קטגוריה:מידות ורגשות]] |
גרסה אחרונה מ־09:37, 30 ביוני 2024
ענווה היא מידה טובה והפכה של מידת הגאווה, שהאדם מבטל את עצמו ואינו מחזיק את עצמו ליש כלל.
דרגות בענווה[עריכה | עריכת קוד מקור]
ישנם שלוש דרגות כלליות בענווה:
א) שאינו מחזיק טובה לעצמו, ואינו מרגיש עצמו למעלה משאר האנשים. למרות שיודע את מעלותיו וערכו, אינו מתגאה בזה כלל וכלל, כי יודע אשר כל מעלותיו ניתנו לו מהקב"ה, ועושה חשבון בנפשו, שאילו היו הכוחות הללו ניתנים לאחר היה גם הוא במדריגה ומעלה זו, ואולי היה מגיע למדריגה עליונה יותר.
ב) לא רק שאינו מחזיק טובה לעצמו, אלא משפיל את עצמו ומרגיש את עצמו למטה מכל אדם, כי הוא עניו ובטל באמת - עד שפשוט בשכל אצלו (ולא רק "אפשר") שאם היו לשני מדות ותכונות אלו שהקב"ה נתנם לו היה בוודאי למעלה יותר ממנו.
ג) למעלה מכל זה ישנה ענוה הגורמת שישפיל את עצמו ולירד ולהתעסק גם עם זה שברור אצלו שהוא הירוד והשפל ביותר[1].
עובד - עניו[עריכה | עריכת קוד מקור]
על עובד להיות עניו, ולא שפל, בעוד ששפל עסוק כל הזמן בצער על מעמדו ומצבו, הרי שעניו, למרות שיודע ומכיר במצבו האמיתי, מנסה כל הזמן להתרומם יותר בעבודת ה', על ידי יגיעה. זהו עניינו של עובד, להכיר במצבו הרוחני, ועם זאת כל הזמן לנסות להתרומם מעלה מעלה בעבודה, מתוך יגיעה[2].
אצל משה רבינו[עריכה | עריכת קוד מקור]
במידה טובה זו נשתבח משה רבינו עליו השלום, ככתוב[3]: "והאיש משה עניו מאוד מכל האדם אשר על פני האדמה".
אצל מלך המשיח[עריכה | עריכת קוד מקור]
גם ממעלות המשיח הוא שיהיה עניו. למרות שיהיה בתכלית הגדלות, וילמוד תורה עם האבות ומשה רבינו, בכל זה יהיה בתכלית הענווה והביטול ללמוד גם עם אנשים פשוטים[4].
ענווה פסולה[עריכה | עריכת קוד מקור]
ופלגשו ושמה ראומה, פירש הבעש"ט שהכוונה לענוה פסולה, שמתגאה בענוה שלו ורוצה להראות שהוא עניו. וזהו "ופלגשו", ענוה פסולה הנק' פלגש, ושמה "ראו מה", ראו שאני במדריגות ובחינת "מה". ותלד את טבח, עי"ז היצה"ר טובח אותו.
ועל ענין ענוה פסולה זאת, משל מהבעל שם טוב לאחד שהיו לו כל המעלות ומדות משובחות, אלא שהיה בעל גאוה גדול. ואמרו לו העולם, הרי יש לו כל המעלות משובחות, אלא שיש לך חסרון זה שאתה בעל גאוה, התלמד עצמך להיות עניו ושוב לא יחסר לך שום מעלה. ועשה כן, והתלמד להיות עניו... ופעם אחת הקניטו אדם אחד, אמר לו, שוטה שבעולם מה אתה חשוב לנגדי, כיון שאני עניו ג"כ א"כ לא יחסר בי שום מעלה...[5].
קישורים חיצוניים[עריכה | עריכת קוד מקור]
- רבי יומי: ביאור נפלא על מידת הענווה והביטול
- ענווה אמיתית, בתוך גליון הפארברענגען השבועי של מרכז אנ"ש קראון הייטס, גליון 620 פרשת בהעלותך תשפ"א
- שניאור אשכנזי, ענווה היא כח, שיעור לחג השבועות תשפ"ג
- ענווה - מבט פנימי, מתוך הספר 'אנשי המילה'
(אנגלית)
הערות שוליים
- ↑ לקו"ש חלק לח שיחת בהעלותך ב.
- ↑ ליקוטי דיבורים, חלק ג', עמ' 607 - 610.
- ↑ במדבר יב, ג
- ↑ היום יום, א' מנחם אב.
- ↑ כתר שם טוב ח"ב ע' שטו