מאסר וגאולת הרבי הריי"צ
![]() |
הערך נמצא בשלבי עבודה: כדי למנוע התנגשויות עריכה ועבודה כפולה אתם מתבקשים שלא לערוך ערך זה בטרם תוסר הודעה זו, אלא אם כן תיאמתם זאת עם מניחי התבנית. | ||
אם הדף לא נערך במשך שבוע ניתן להסיר את התבנית ולערוך אותו, אך רצוי לתת קודם תזכורת בדף שיחת הכותבים. |
מאסר וגאולת אדמו"ר הריי"צ עוסקת בתקופה שהובילה למאסר, השהות בכלא, וחגיגות חג הגאולה המתקיימים בכל שנה במועד שחרורו של אדמו"ר הריי"צ מבית האסורים.
רקע
המאסר
ליל רביעי ט"ו סיון תרפ"ז. זה עתה גמר הרבי לקבל אנשים ליחידות בביתו שברח' מחאוואיא 22 שבלנינגרד, הרבי התפלל ערבית ולאחריה נטל את ידיו והתיישב לארוחת הערב עם בני משפחתו.
באמצע הסעודה פרצו לביתו של הרבי שני אנשי ג.פ.או מגזע חסידים - נחמנסון ולולב, ולאחר חיפוש מדוקדק בבית, הם לקחו את הרבי למעצר בבית הסוהר 'שפאלערקי'.
לימים התבטא הרבי שביום זה התגלה למפרע שהוא היה זריעה בכדי שתבוא הצמיחה של הפצת המעיינות[1]
עם הגעתו של הרבי לבית הסוהר הוא הובל לחקירות שנמשכו שעות ארוכות, ובוספם הודיע לו החוקר בתוך עשרים וארבע שעות תומת ביריה!. דברים אלו עשו רושם חזק על הרבי, אך הוא התחזק ואמר 'השי"ת יעזור'.
שלטונות הכלא לא יכלו לבצע את זממם, בעקבות לחצים בין-לאומיים שהופעלו על ממשלת רוסיה. את עיקר מאמצי ההצלה ריכז חבר הפרלמט בלטביה ר' מרדכי דובין, וחבר הבונדסטאג ד"ר אוסקר קוהן. כמו"כ השתדלה גב' פישקובה, יו"ר הצלב האדום בהצלת הרבי.
המאמצים וההשתדלויות נשאו פרי, וביום ג' תמוז תרפ"ז עונש המוות שריחף על הרבי בוטל, ובמקומו הוחלט להגלות את הרבי לעשר שנים באיי סלובקי. העסקנים הרבים שהתעסקו בהצלת הרבי המשיכו במאמצים גדולים לבטל גם פסק זה. לאחר השתדלות רבה נכנע המשטר הרוסי והחליף את גזר הדין בפעם השלישית לשלש שנות גלות בקוסטרמה.
במושבות החסידים ברחבי רוסיה הגדולה לא היו מעודכנים בכל הפרטים, הספיקה להם העובדה שעונש המוות ביריה בוטל בכדי לצאת בשמחה ובריקודים לרחובות. גם לאחר שהם המשיכו להתעדכן שתמורת העונש הקודם הוחלט להגלות את הרבי, היו מן החסידים שהמשיכו לרקוד, לשמוח ולהתוועד עד לשחרורו המלא של הרבי.
ביום ראשון ג' בתמוז, לאחר תשע עשרה ימים של ישיבה במאסר, הוגלה הרבי לעיר קוסטרמה, עיר נוצרית מובהקת שרק יהודים מועטים גרו בה. לנסיעת הרבי הצטרפו בתו הרבנית חיה מושקא, חתנו הרב שמריהו גוראריה, והחסיד אליהו חיים אלטהויז. תחנת הרכבת הייתה צפופה מהמון אדם שהגיעו להיפרד מהרבי לפני יציאתו לגלות.
לפני שהרבי עלה לקרון הרכבת, הוא נשא דברים קצרים חוצבי להבות, ובין השאר הוא אמר: "ידעו נא כל העמים אשר על פני האדמה
הערות שוליים
- ↑ ספר המאמרים ח"ג עמ' קפ"ח