מנחם נחום טברסקי מרחמסטריבקא: הבדלים בין גרסאות בדף
מ (←מקורות) |
חלוקת קונטרסים (שיחה | תרומות) אין תקציר עריכה |
||
שורה 13: | שורה 13: | ||
את מקומו מילא בנו רבי דוד זצוק"ל, וישב על כסא אביו עד להסתלקותו בשנת [[תש"י]]. לאחרי מכן הוכתר לאדמו"ר בנו רבי [[יוחנן טברסקי]] מרחמסטריבקא. | את מקומו מילא בנו רבי דוד זצוק"ל, וישב על כסא אביו עד להסתלקותו בשנת [[תש"י]]. לאחרי מכן הוכתר לאדמו"ר בנו רבי [[יוחנן טברסקי]] מרחמסטריבקא. | ||
== | ==קישורים חיצוניים== | ||
* [http://www.chabad.info/bm/index.php?magazine=bm_&status=goto_id&id=1371 בית משיח 465] | |||
{{הערות שוליים}} | {{הערות שוליים}} | ||
[[קטגוריה:אדמו"רי טשרנוביל | {{מיון רגיל:טברסקי, מנחם נחום}} | ||
[[קטגוריה:אדמו"רי טשרנוביל]] |
גרסה מ־00:13, 5 במרץ 2021
רבי מנחם נחום טברסקי האדמו"ר מרחמסטריבקא, התגורר בעיר ניקולייב, שם עבדו הוא ובנו רבי דוד טברסקי יחד עם שלוחי האדמו"ר הריי"צ ביסוד תלמודי תורה מחתרתיים ובשמירת גחלת היהדות.
רבי מנחם נחום עמד בקשר תמידי עם אדמו"ר הריי"צ.[1]
רבי מנחם נחום שלח אגרת ברכות לריי"צ. באגרת שצח מיום ט"ו במנחם אב תרפ"ח, מודה אדמו"ר הריי"צ לרבי מנחם נחום על הברכות ששלח עליו בקשר עם חגיגת חג הגאולה י"ב תמוז הראשונה, "יום צאתי ממאסר, הוא יום הפדות של עוסקי בהרבצת תורה". אחר כך מברכו לרגל חתונתו של רבי יוחנן, ומבקשו: "בטח יזכרנו ש"ב הרה"ק שליט"א לטובה ולברכה בהיותו במקומות הקדושים". כשביקר הרבי הריי"צ בארה"ק בשנת תרפ"ט נפגשו כמה פעמים והרבי התבטא בביטויים נפלאים אודות הרמ"נ.
נפטר בשנת תרצ"ו.
לאחר הסתלקותו כותב הריי"צ מכתב תנחומין אל שני בניו ביום כ"ד אלול תרצ"ו אגרת תתסה ומבקשם:
אתעניין לדעת מאשר עבר בימיו האחרונים של כ"ק אביהם ידידי ש"ב הרב זצוקללה"ה זי"ע, מאשר דיבר וציוה, והנעשה אתם עמם יבדלו לחיים טובים". ובכ"ד מר"ח תרצ"ז אגרת תתעא מודה להם על אשר "מילאו בקשתי לכתוב בפרטיות מהימים האחרונים של כ"ק אביהם ש"ב הרה"ק זצוק"ל זי"ע, ותודה על אשר שלחו לי העתק כתב יד קדשו
.
את מקומו מילא בנו רבי דוד זצוק"ל, וישב על כסא אביו עד להסתלקותו בשנת תש"י. לאחרי מכן הוכתר לאדמו"ר בנו רבי יוחנן טברסקי מרחמסטריבקא.
קישורים חיצוניים
הערות שוליים
- ↑ רבי מנחם נחום מרחמסטריבקא מברך את הריי"צ, ומודיע לו על חתונת נכדו רבי יוחנן בן בנו רבי דוד מרחסטריבקא - אגרות קודש חלק ב' עמ' קיב