שם: הבדלים בין גרסאות בדף
מ (החלפת טקסט – " נפש " ב־" נפש ") תגית: עריכה ממכשיר נייד |
מ (החלפת טקסט – "נשמה " ב־"נשמה ") |
||
שורה 12: | שורה 12: | ||
ע"י האב והאם דוקא. - הרבי}} - בהתאם להמבואר בכתבי האריז"ל שההורים זוכים לכוין לשם המתאים לשורש נשמת הבן, באופן ד"מזלייהו חזי". | ע"י האב והאם דוקא. - הרבי}} - בהתאם להמבואר בכתבי האריז"ל שההורים זוכים לכוין לשם המתאים לשורש נשמת הבן, באופן ד"מזלייהו חזי". | ||
[[אדמו"ר הריי"צ]] מבאר במאמריו, שאותיות השם הם ה"צינור" שעל ידם נמשך חיות | [[אדמו"ר הריי"צ]] מבאר במאמריו, שאותיות השם הם ה"צינור" שעל ידם נמשך חיות ה[[נשמה]] והגוף, ועי"ז נפעל חיבור וקישור ה[[נשמה]] בגוף. | ||
לפי זאת הסביר [[הרבי]] ששם האדם הוא ענין נעלה ביותר - כי השם קשור עם שורש הנשמה, ועל ידו נמשך חיות | לפי זאת הסביר [[הרבי]] ששם האדם הוא ענין נעלה ביותר - כי השם קשור עם שורש הנשמה, ועל ידו נמשך חיות ה[[נשמה]] בגוף, שחיות זו קשורה עם "מחי' החיים", עד שסוף סוף (או אדרבה: ראש ראש) קשורה חיות זו עם עצמות ומהות, כמובן על פי המבואר ב[[אגרת הקודש]] (ס"כ) שכללות ענין ההתהוות הוא על ידי "מהותו ועצמותו של המאציל ב"ה, שמציאותו הוא מעצמותו ואינו עלול מאיזה עילה שקדמה לו ח"ו". | ||
== בחירתו של האדם לשנות שמו == | == בחירתו של האדם לשנות שמו == |
גרסה מ־07:40, 21 ביולי 2016
השם של כל הדבר הוא שורש החיות שלו.
החיות על ידי השם
על פי תורת הבעש"ט [1] שמו של חפץ, כפי אשר יקראו לו בלה"ק הוא כלי לחיותו, היינו, שבאותיות השם מתלבש החיות שמהוה ומחי' ומקיים את הנברא. ועל דרך זה מבואר בתורת המגיד (או"ת ד, ב) עה"פ "וכל אשר יקרא לו נפש האדם הוא שמו", ש"בלה"ק כל מה שנקרא שמו כך הוא שמו האמיתי שם העצם משרשו .. ולכן אדם הראשון שהי' בו חכמה יתירה, והשיג וידע השורש של כל מין ומין, היה יכול לקרותם בשם האמיתי".
שמות בני אדם
הרבי[2] מוסיף כי על דרך זה הוא גם בנוגע לשמות בני אדם, שהשם קשור עם שורש הנשמה. וכפי שמובא בשם האריז"ל שכאשר ההורים נותנים שם לבניהם, "אלו השמות אינם דרך מקרה או רצון האב ואם לקרותו כך, אך הקב"ה הוא הנותן שכל וחכמה ודעת בלב אביו ואמו לקרותו בשם שהוא משורש נשמתו של הבן, ומחמת זה האדם משורש בשמו מאוד מאוד".
אדמו"ר הצמח צדק אמר שהשם צריך להנתן על ידי האב והאם דוקא [3] - בהתאם להמבואר בכתבי האריז"ל שההורים זוכים לכוין לשם המתאים לשורש נשמת הבן, באופן ד"מזלייהו חזי".
אדמו"ר הריי"צ מבאר במאמריו, שאותיות השם הם ה"צינור" שעל ידם נמשך חיות הנשמה והגוף, ועי"ז נפעל חיבור וקישור הנשמה בגוף.
לפי זאת הסביר הרבי ששם האדם הוא ענין נעלה ביותר - כי השם קשור עם שורש הנשמה, ועל ידו נמשך חיות הנשמה בגוף, שחיות זו קשורה עם "מחי' החיים", עד שסוף סוף (או אדרבה: ראש ראש) קשורה חיות זו עם עצמות ומהות, כמובן על פי המבואר באגרת הקודש (ס"כ) שכללות ענין ההתהוות הוא על ידי "מהותו ועצמותו של המאציל ב"ה, שמציאותו הוא מעצמותו ואינו עלול מאיזה עילה שקדמה לו ח"ו".
בחירתו של האדם לשנות שמו
על אף הענינים הנעלים הקשורים בשם, יכול האדם לשנות את שמו, והדבר תלוי בבחירתו דוקא. וכפי שמצינו שבנוגע לכמה ענינים צריכים לדעת כיצד הוא עצמו חותם את שמו. ועל דרך זה מצינו בשולחן ערוך שע"י שינוי השם נמשך תוספת חיות מלמעלה בגוגע לאריכות ימים ושנים טובות, רפואה שלימה, בריאות הגוף כו'. ואם כן, הרי זה דבר והיפוכו: מצד אחד אומרים שהשם שניתן לו קשור עם שורש נשמתו, וזהו הצינור להמשכת החיות כו'. וביחד עם זה אומרים שכאשר האדם מחליט לשנות את שמו - אזי "כן יקום", ומכאן ואילך נמשכת חיותו (מעצמות ומהות) על ידי הצינור דאותיות השם בהתאם להחלטתו לשנות את השם.
דבר זה דומה להמבואר בדרשות רז"ל שקידוש החודש תלוי בהחלטת ב"ד של מטה, היינו, שכאשר ב"ד של מטה קובעים שיום זה הוא ראש חודש, נקבע כן גם למעלה, וזאת - באופן ש"אתם אפילו שוגגין, אתם אפילו מזידין". ועל דרך זה בעניננו - שכאשר האדם מחליט לשנות את שמו, הרי זה פועל גם למעלה, בנוגע לאופן המשכת החיות וכו'.