אויפן פריפעטשיק: הבדלים בין גרסאות בדף
אין תקציר עריכה |
מ (החלפת טקסט – "־" ב־" ") |
||
שורה 20: | שורה 20: | ||
'''און דער רבי לערנט קליינע קינדערלעך''' | '''און דער רבי לערנט קליינע קינדערלעך''' | ||
'''דעם אל" | '''דעם אל"ף בי"ת.''' | ||
שורה 32: | שורה 32: | ||
'''זאגט זשע נאך א מאל, און טאקע נאך א מאל:''' | '''זאגט זשע נאך א מאל, און טאקע נאך א מאל:''' | ||
''' | '''קמץ אלף: אָ!''' | ||
שורה 89: | שורה 89: | ||
והרבי מלמד את תלמידיו הצעירים | והרבי מלמד את תלמידיו הצעירים | ||
את האל" | את האל"ף בי"ת. | ||
שורה 101: | שורה 101: | ||
אומר להם עוד הפעם, ואכן עוד הפעם: | אומר להם עוד הפעם, ואכן עוד הפעם: | ||
קמץ אל"ף - אָ! | |||
גרסה מ־07:47, 3 באפריל 2016
אויפן פריפעטשיק (בתרגום מאידיש: "על האח") הוא שיר יהודי עממי המתאר מורה בחיידר המלמד את הילדים את קריאת האותיות.
השיר הולחן על ידי המשורר מרק ורשבסקי בסביבות שנת תר"ס, הפך ללחן פופולרי המתאר היטב את ההווי היהודי הטהור, וזכה לביצועים רבים.
בשיחה מיוחדת שנאמרה בהתוועדות שהתקיימה בל' מנחם אב תשמ"ב הרבי דיבר על האופן הנכון בו צריך להיצמד לשיטה המסורתית בלימוד הקריאה עם התלמידים, באופן בו המלמד מלמד את האות, את התנועה ולאחר מכן את שניהם יחד (קמץ א - אָ), והילדים חוזרים אחריו.
במהלך השיחה הרבי דיבר על שיר זה, וביאר את תוכן השיר[1].
מילות השיר עם תרגום לעברית
ביידיש
אויפן פריפעטשיק ברענט א פייערל און אין שטוב איז הייס, און דער רבי לערנט קליינע קינדערלעך דעם אל"ף בי"ת.
פזמון: זאגט זשע, קינדערלעך, געדענקט זשע טייערע, וואס איר לערנט דא; זאגט זשע נאך א מאל, און טאקע נאך א מאל: קמץ אלף: אָ!
לערנט, קינדער, מיט גרויס חשק, אזוי זאג איך אייך אן; ווער ס'וועט גיכער פון אייך קענען עברי, דער באקומט א פאהן. (פזמון)
יעדער אנהייב איז שווער; גליקלעך דער וואס האט געלערנט תורה, צי דארף א מענטש נאך מער? (פזמון)
וועט איר אליין פארשטיין, וויפל אין די אותיות ליגן טרערן און וויפל געוויין... (פזמון)
אויסגעמוטשעט זיין, זאלט איר פון די אותיות כוח שעפן, קוקט אין זיי אריין.
|
בתרגום לעברית
על האח דולקת לה האש, ובבית חם, והרבי מלמד את תלמידיו הצעירים את האל"ף בי"ת.
פזמון: אומר להם, ילדים, זיכרו והעריכו, מה שלמדים אתם כאן; אומר להם עוד הפעם, ואכן עוד הפעם: קמץ אל"ף - אָ!
לימדו, ילדים, עם חשק גדול, וכך אומר לכם: מי שייטיב מכם למהר לדעת לקרוא, יקבל דגל. (פזמון)
כל ההתחלות קשות; מאושר מי שלומד תורה, האם אדם צריך יותר מזה? (פזמון)
תבינו בעצמכם, כמה דמעות מונחים באותיות, וכמה בכיות. (פזמון)
ותאנחו, אז מהאותיות תשאבו כח כאשר תעיינו בהם. |