חיים וולפר: הבדלים בין גרסאות בדף
מ (חיים וואלפער הועבר לחיים וולפר) |
(עריכה. מחיקת ההשוואה המוטעת לחיים הנופל) |
||
שורה 1: | שורה 1: | ||
'''חיים וולפר''' (במקור ב[[אידיש]] '''וואלפער''') היה אחד מתלמידי ה[[מגיד ממעזריטש]] שהיה [[משכיל]] ב[[תורת החסידות]] ולאחר מכן נהפך למתנגד. | |||
== תולדות חייו == | == תולדות חייו == |
גרסה מ־11:18, 1 במרץ 2012
חיים וולפר (במקור באידיש וואלפער) היה אחד מתלמידי המגיד ממעזריטש שהיה משכיל בתורת החסידות ולאחר מכן נהפך למתנגד.
תולדות חייו
נולד לאביו ר' קאפיל.
בתחילה היה מחשובי תלמידיו של המגיד ממעזריטש וכמסופר בבית רבי (ספר) "מתחילה היה היותר גדול בהחברייא, וכולם היו הולכים לשמוע ממנו הד"ח של הה"מ, שהי' חוזר הדברים כהוויתן ובטוב טעם", בתורת שלום מסופר: "שמתלמידי המגיד היו שנים אשר קיבלו את תורת המגיד כולה, הר"ש מקארלין היה נחלה בשלשול דם, הרב מבארדיטשוב היה יוצא מגדר הכלים בדביקות והתפעלות עצומה, רק רבינו הגדול והרב מוואלפע קיבלו". הוא אף ממקימי החצר החסידית בקארלין יחד עם ר' שלמה ור' אהרן מקארלין.
כינויו מקורו מזה ששימש כרב בעיירה וולפא הסמוכה לקרלין, ויתכן שאף שימש כדיין בקארלין.
עזיבתו את החסידות
מסופר שהמגיד התבטא עליו "תולעת אוכלת בו, ואיני יודע מי יגבר הוא או התולעת".
בתשובות אדמו"ר הזקן לכתב ההלשנה, מזכירו אדמו"ר הזקן ואומר שעזב את דרך החסידות מפני כסף וכבוד וזה לשון האדמו"ר הזקן "אותו האיש מעיר וואלפע ידוע ומפורסם לכל שרצה להיות רב גדול במאד שיסעו מכל העיירות לשמוע דרשותיו ויתנו לו מעות הרבה, באמרו שהוא דורש טוב יותר מחבירו בן עירו מ' שלמה, וגם היה מסבב בכמה מקומות ודרש הרבה ובקש ממון הרבה, ולפי שלא קבלו אותו לרב ולא נתנו לו מעות כרצונו, נהפך לבו לשנוא ונסע לווילנא.
בסוף ימיו
מסופר שבסוף ימיו נפל לשכרות והיה מחזר על הפתחים כשהוא נודד בין העיירות, פעם הגיע לאדמו"ר הזקן בעת אמירת מאמר, הקשיב למאמר ובסיומו אמר "כולנו אכלנו מתוך קערה אחת, אך הוא לקח את העידית (די גענצע גידיכטע איז בא אים געבליבען)", כלומר, שגם הוא היה בין תלמידי הרב המגיד אך אדמוה"ז התעלה על כולם וביאר את תורת רבו בצורה הטובה ביותר. כשנודע לאדמו"ר הזקן שהיה אצלו ולא מנעו ממנו ללכת, התעצב, כי רצה למנוע ממנו להמשיך לנדוד.
עוד מסופר שפעם פגשו הרב ברוך מרדכי אטינגר באכסניה, וכשעזב לרגע את חפציו התחיל לחטט החסיד אחר איזשהו כתב של המגיד, כשתפסו הוולפער בעת החיטוט אמר לו: אצלכם הרבי והתורה הם דבר בפני עצמו, והחסידים הם דבר בפני עצמו, לפיכך זקוקים אתם לכתבים, אולם אצלנו הרבי והתורה והחסידים הם דבר אחד".
גם מסופר שפעם שכב בבית מרזח בווילנא שיכור על גבי התנור כשהוא ממלמל דברים עמוקים, כששמע זאת אחד מן הנוכחים מתלמידי הגר"א, שאלו מנין זאת לך, ענה לו הוולפער ממי שאני קיבלתי (הרב המגיד) כבר לא תוכל לקבל, אך אם רצונך בכזה - לך לליאזנא, ובאמת נסע אותו יהודי ונהיה מחסידי אדמוה"ז.
ר' שלמה מקרלין התבטא עליו "כמדומה שמתוך תשובה נפטר".