מוחין ומידות: הבדלים בין גרסאות בדף
קפיצה לניווט
קפיצה לחיפוש
(←השפעתם) |
|||
שורה 18: | שורה 18: | ||
===השפעתם=== | ===השפעתם=== | ||
כתוצאה מזה שטבע המוחין לעצמו, לכן גם | כתוצאה מזה שטבע המוחין לעצמו, לכן גם כשהאדם ירצה להשפיע מהמוחין הרי הוא ישאר בהבדלה מהזולת: | ||
:א. השכל שמגלה הוא רק חיצוניות ועצם השכל (שענינו לעצמו) נשאר בהעלם. | :א. השכל שמגלה הוא רק חיצוניות ועצם השכל (שענינו לעצמו) נשאר בהעלם. | ||
:ב. גם השכל שכן מגלה אין ענינו גילוי. אלא הוא בדוגמת [[אור]], שמאיר בכל מקום (שאין ענין האור להאיר כ"א התפשטות המאור). | :ב. גם השכל שכן מגלה אין ענינו גילוי. אלא הוא בדוגמת [[אור]], שמאיר בכל מקום (שאין ענין האור להאיר כ"א התפשטות המאור). | ||
וכן כשהמוחין פועלים על שאר הכוחות ([[מדות]] שבלב או [[מחשבה|דיבור]]ו[[מעשה]]) נשאר הוא בהבדלה מהם. משום שכל ההשפעה עליהם היא בדרך אור שמאיר בכל מקום. | |||
==מקורות לעיון== | ==מקורות לעיון== |
גרסה מ־15:49, 17 בנובמבר 2014
ערך זה עוסק בהשוואה וביחס שבין המוחין שבאדם למידות שבו.
באופן כללי המוחין - שכל האדם היא ההשכלה וההשגה שלו עצמו, לעומת זאת המידות עוסקים ברגש של האדם כלפי הזולת . שינוי זה מתבטא בכל הדרגות שבהם כדלקמן.
כשלעצמם
מוחין
- "מהות המוחין" היא השגה והבנה שהאדם עצמו יבין את ההשכלה ואין לזה שייכות לזולתו
- "פעולת המוחין" להבין ולהשיג דבר שכל אין לזה צורך בזולת, גם האדם לעצמו ללא זולת יכול להשכיל השכלות. ואדרבה, לפעמים בכדי לעמוד על דבר שכל על בוריו הוא דווקא כשהאדם לבדו.[1]
זה שענין המוחין הם לא להשפיע לזולת כי אם לעצמו הוא לא רק ביחס לזולת שחוץ לאדם אלא אף ביחס לשאר כוחות האדם עצמו, שאין ענין המוחין לפעול בשאר הכוחות ויתירה מכך שבשעה שמשכיל על כל הכוחות להיות בהעלם ואם איזה כח יתגלה ויתבטא וכו' יבלבל להשגת המוחין.
מדות
- "מהות המדות" הם ההתייחסות של האדם לזולתו לאוהבו או לשנאתו לרחם או להתחסד ושייך דווקא כשקיים זולת במציאות.
- "התעוררות המדות" (כאברהם אבינו שהתעורר במידת החסד וציפה לאורחים) זה דווקא עם ישנו מציאות של זולת בעולם למי להתחסד לכן שייך להתעורר במידת החסד ברצון להתחסד.
- "פעולת המדות" (לרחם או להשפיע חסד) דווקא אם יש מציאות של זולת למי להשפיע בפועל(כאברהם אבינו שבזמן שלא מצא אורחים הצטער על אי מילוי מדת החסד).
השפעתם
כתוצאה מזה שטבע המוחין לעצמו, לכן גם כשהאדם ירצה להשפיע מהמוחין הרי הוא ישאר בהבדלה מהזולת:
- א. השכל שמגלה הוא רק חיצוניות ועצם השכל (שענינו לעצמו) נשאר בהעלם.
- ב. גם השכל שכן מגלה אין ענינו גילוי. אלא הוא בדוגמת אור, שמאיר בכל מקום (שאין ענין האור להאיר כ"א התפשטות המאור).
וכן כשהמוחין פועלים על שאר הכוחות (מדות שבלב או דיבורומעשה) נשאר הוא בהבדלה מהם. משום שכל ההשפעה עליהם היא בדרך אור שמאיר בכל מקום.
מקורות לעיון
- ספר המאמרים תרס"ו עמוד קי"ד ואילך
- ספר המאמרים מלוקט ח"ה עמוד ר ואילך - מאמר ד"ה אלה פקודי תש"ל
הערות שוליים
- ↑ בספר המאמרים תרס"ו משמע שענין זה הוא ראיה לעצם המוחין וראה ד"ה אלה פקודי תש"ל פרק ד
ספירות | ||
---|---|---|
סדר ההשתלשלות | עשר ספירות הגנוזות · עולם העקודים · עולם הנקודים · עולם הברודים · בי"ע | |
עשר הספירות | כתר · חכמה · בינה · דעת · חסד · גבורה · תפארת · נצח · הוד · יסוד · מלכות | |
חלוקת הספירות | קו הימין · קו השמאל · קו האמצעי · מוחין · מידות | |
ספירות-זוגות | כתר וחכמה · כתר ובינה · כתר ודעת · חכמה ובינה · בינה ומידות · חכמה ומלכות · בינה ומלכות · נצח והוד · יסוד ומלכות |