עריכת הדף "שלום דובער פרידמן (שמי"ר)"
קפיצה לניווט
קפיצה לחיפוש
ניתן לבטל את העריכה. נא לבדוק את השוואת הגרסאות שלהלן כדי לוודא שזה אכן מה שאתם רוצים לעשות, ולאחר מכן לפרסם את השינויים למטה כדי לסיים את ביטול העריכה.
גרסה אחרונה | הטקסט שלך | ||
שורה 14: | שורה 14: | ||
==גלגוליו בישיבות תומכי תמימים== | ==גלגוליו בישיבות תומכי תמימים== | ||
לערך משנת [[תרצ"ה]]{{הערה|באסרו חג שבועות [[תרצ"ה]] כתב ר' [[יעקב שץ]] אל [[הרבי הריי"צ]]: "לא מכבר באו עוד ב' פועלים (תלמידים) שיחיו, בני ה"ר מרדכי אהרן (פרידמן) מרוסטוב".}}, למדו הוא ואחיו ר' [[אברהם יוסף פרידמן|אברהם יוסף]] ב[[ | לערך משנת [[תרצ"ה]]{{הערה|באסרו חג שבועות [[תרצ"ה]] כתב ר' [[יעקב שץ]] אל [[הרבי הריי"צ]]: "לא מכבר באו עוד ב' פועלים (תלמידים) שיחיו, בני ה"ר מרדכי אהרן (פרידמן) מרוסטוב".}}, למדו הוא ואחיו ר' [[אברהם יוסף פרידמן|אברהם יוסף]] ב[[ישיבה]] המחתרתית בעיר [[ברדיטשוב]]. את הישיבה הקים הרב [[יעקב שץ]] ואף לימד בה את שיעורי ה'נגלה', כשלצדו ה[[משפיע]] הרב [[חיים שאול ברוק]]. | ||
אנשי [[המשטרה החשאית]] תרו תדיר אחר תלמידי ישיבה. והתלמידים עשו כל שביכולתם כדי להסתיר את מקום לימודם ומגוריהם. | |||
צרה נוספת העיקה על התלמידים בברדיטשוב - התמימים שחבשו קסקטים וזקן קטן עיטר פניהם של אחדים מהם, היו מטרה לקבוצות נערי רחוב שהתנכלו להם בקביעות. התמימים החליטו להערים על הנערים הגויים, ומאז, כל אימת שהלכו ברחוב, צעדו בגאון ובעוז כמו חיילים כשעל פיהם מארש עם המילים "אדון עולם..." הנערים הגויים חשבו כי מדובר בצעירים שעומדים לפני גיוס וכי הם מתאמנים לקראת גיוסם, ומאז חששו להציק להם... | |||
לימים, כאשר נדדה הישיבה, נדד גם שלום דובער הצעיר יחד עם חבריו, ועבר ללמוד בישיבה שנפתחה בעיר [[קורסק]]. | לימים, כאשר נדדה הישיבה, נדד גם שלום דובער הצעיר יחד עם חבריו, ועבר ללמוד בישיבה שנפתחה בעיר [[קורסק]]. | ||
בשנת [[תרצ"ו]] למד בישיבת '[[תומכי תמימים]]' המחתרתית בעיר [[ז'יטומיר]]. בתחילה היו בישיבה רק ארבעה תלמידים: הוא, ר' [[משה מרוזוב]], ר' [[ישעיה גופין]] ור' [[ניסן פינסון]]. המגיד שיעור היה ר' [[אליעזר פינסקי]] שלימד את התלמידים למרות הסכנה שבדבר. הלימודים התקיימו ב[[בית כנסת]] ששכן בקצה העיר. לבית הכנסת היו כמה פתחים, לעת חירום. | בשנת [[תרצ"ו]] למד בישיבת '[[תומכי תמימים]]' המחתרתית בעיר [[ז'יטומיר]]. בתחילה היו בישיבה רק ארבעה תלמידים: הוא, ר' [[משה מרוזוב]], ר' [[ישעיה גופין]] ור' [[ניסן פינסון]]. המגיד שיעור היה ר' [[אליעזר פינסקי]] שלימד את התלמידים למרות הסכנה שבדבר. הלימודים התקיימו ב[[בית כנסת]] ששכן בקצה העיר. לבית הכנסת היו כמה פתחים, לעת חירום. | ||
ביום אביב אחד בשנת [[תרצ"ו]], הגיע לפתע [[שוטר]] ל'ביקור' פתע בבית כנסת. ארבעת התמימים, שקדו על לימודם בהתמדה רבה. ר' ניסן היה הראשון שראה את השוטר. הוא הספיק להודיע לכולם על הצרה המתרגשת ובאה. המגיד-שיעור ברח מיד ואחריו התלמידים. רק ר' ישעיה גופין לא הספיק להימלט והוא נלקח לתחנת המשטרה, שם נחקר ממושכות ולאחר מכן נצטווה לעזוב את העיר באופן מיידי. | |||
על מה שקרה לאחר הביקור הזה, סיפר אחד התלמידים, ר' [[משה מרוזוב]]: "מאז החלפנו מקום לימודנו לחלק העיר הנקרא [[דעזיטענע]], שם למדנו בבית כנסת. נתקבצו אלינו עוד תלמידים: הרב [[העניך רפופורט]], הרב [[מונקע רפופורט]], הרב [[שלום לויטין]], והרב [[ברוך בראסלווער]]". | |||
בחודשי החורף של שנת [[תרצ"ז]], הוחלט כי בז'יטומיר ילמדו התלמידים המבוגרים, ואילו התלמידים הצעירים, ובהם ר' שלום דובער פרידמן נשלחו לישיבות בערים אחרות. | בחודשי החורף של שנת [[תרצ"ז]], הוחלט כי בז'יטומיר ילמדו התלמידים המבוגרים, ואילו התלמידים הצעירים, ובהם ר' שלום דובער פרידמן נשלחו לישיבות בערים אחרות. | ||
שורה 29: | שורה 37: | ||
בימי מלחמת העולם השנייה הוכרז ב[[ברית המועצות]] על גיוס חירום. כל גבר בגיל גיוס, גויס בעל כורחו. כל ה'פטורים' למיניהם בוטלו, וכל צעיר שהסתובב ברחוב, נלקח מיד על ידי הצבא ונשלח היישר אל החזית העקובה מדם. היו שהצליחו להתחבא, או שהציגו עצמם כחולים מסוכנים, אבל רבים גויסו בעל כורחם. גם חסידי חב"ד רבים גויסו בעל כורחם, ונקלעו לצרות, שכן מלבד הטרגדיות הקשות שהיו מנת חלקם של כלל החיילים במלחמה זו, הם סבלו מחוסר [[מזון]] [[כשר]], אי-יכולת [[הנחת תפילין|להניח תפילין]] והאפשרויות לשמירת מצוות היו קשות ומסוכנות. | בימי מלחמת העולם השנייה הוכרז ב[[ברית המועצות]] על גיוס חירום. כל גבר בגיל גיוס, גויס בעל כורחו. כל ה'פטורים' למיניהם בוטלו, וכל צעיר שהסתובב ברחוב, נלקח מיד על ידי הצבא ונשלח היישר אל החזית העקובה מדם. היו שהצליחו להתחבא, או שהציגו עצמם כחולים מסוכנים, אבל רבים גויסו בעל כורחם. גם חסידי חב"ד רבים גויסו בעל כורחם, ונקלעו לצרות, שכן מלבד הטרגדיות הקשות שהיו מנת חלקם של כלל החיילים במלחמה זו, הם סבלו מחוסר [[מזון]] [[כשר]], אי-יכולת [[הנחת תפילין|להניח תפילין]] והאפשרויות לשמירת מצוות היו קשות ומסוכנות. | ||
אך שלום דובער, שירת בימי המלחמה בתנאים טובים יחסית, כמפקד סוללת טילי נ. מ., לתפקיד זה הגיע בזכות כך שסיים את לימודיו טרם המלחמה, ובזכות כישוריו המבורכים והידע שלו, נשלח מיד לקורס קציני נ.מ. ומשם לפיקוד על סוללת טילים. הוא מילא את משימותיו במסירות וביעילות. לקראת סוף המלחמה נמנה על משחררי העיר [[ריגה]]. | אך שלום דובער, שירת בימי המלחמה בתנאים טובים יחסית, כמפקד סוללת טילי נ. מ., לתפקיד זה הגיע בזכות כך שסיים את לימודיו טרם המלחמה, ובזכות כישוריו המבורכים והידע שלו, נשלח מיד לקורס קציני נ. מ. ומשם לפיקוד על סוללת טילים. הוא מילא את משימותיו במסירות וביעילות. לקראת סוף המלחמה נמנה על משחררי העיר [[ריגה]]. | ||
לאחר המלחמה [[נישואין|נשא לאישה]] את מרת הינדא לבית פסבקוב (מגזע חסידי אלכסנדר), והשניים קבעו את ביתם בריגה. אל עיר זו הביא גם את הוריו, ר' מרדכי אהרן ומרת אסתר. כאשר במקביל המשיך את שירותו הצבאי בבסיס הסמוך לריגה. הוא מילא שורה של תפקידים סודיים ורגישים, כך שגם לאחר שחרורו, נקרא מדי פעם לשירות מילואים. | לאחר המלחמה [[נישואין|נשא לאישה]] את מרת הינדא לבית פסבקוב (מגזע חסידי אלכסנדר), והשניים קבעו את ביתם בריגה. אל עיר זו הביא גם את הוריו, ר' מרדכי אהרן ומרת אסתר. כאשר במקביל המשיך את שירותו הצבאי בבסיס הסמוך לריגה. הוא מילא שורה של תפקידים סודיים ורגישים, כך שגם לאחר שחרורו, נקרא מדי פעם לשירות מילואים. | ||
שורה 35: | שורה 43: | ||
בגין דרגתו הבכירה, הוא יכל לשמור על כשרות ולהתפלל כדבעי גם בימי המלחמה הטרופים, כפי שסיפר בנו ה[[משפיע]] הרב [[יוסף יצחק פרידמן]]: | בגין דרגתו הבכירה, הוא יכל לשמור על כשרות ולהתפלל כדבעי גם בימי המלחמה הטרופים, כפי שסיפר בנו ה[[משפיע]] הרב [[יוסף יצחק פרידמן]]: | ||
"את ה[[טלית]] והתפילין החביא אבא בדרך קבע בתנור שעמד במשרדו. מידי יום מצא את הזמן להסתגר במשרדו - משרד קצין בצבא האדום, בתוככי מחנה סודי - התעטף בטלית, הניח תפילין והתעצם בתפילתו. גם כשרות ה[[מזון]] לא הייתה בעיה כה גדולה, שכן בהיותו קצין, יכול היה להיכנס בחופשיות למטבח ולקחת ירקות ופירות ומוצרים נוספים שאין בהם בעיות כשרות". | "את ה[[טלית]] והתפילין החביא אבא בדרך קבע בתנור שעמד במשרדו. מידי יום מצא את הזמן להסתגר במשרדו - משרד קצין בצבא האדום, בתוככי מחנה סודי - התעטף בטלית, הניח [[תפילין]] והתעצם בתפילתו. גם כשרות ה[[מזון]] לא הייתה בעיה כה גדולה, שכן בהיותו קצין, יכול היה להיכנס בחופשיות למטבח ולקחת ירקות ופירות ומוצרים נוספים שאין בהם בעיות כשרות". | ||
==לאחר השחרור== | ==לאחר השחרור== | ||
לאחר שחרורו התקבל לעבודה במפעל העוסק במערכות פסטור [[חלב]]. במסגרת תפקידו היה עליו לנסוע ברחבי | לאחר שחרורו התקבל לעבודה במפעל העוסק במערכות פסטור [[חלב]]. במסגרת תפקידו היה עליו לנסוע ברחבי לטביה ולתקן מערכות מסוג זה. את עבודתו עשה בקבלנות, כך יכול היה שלא לעבוד בשבת. בכל ימות השבוע קם השכם בבוקר וסיים את עבודתו רק בשעות המאוחרות, וזאת כדי שיוכל לסיים את התוכנית השבועית שהוטלה עליו עד ליום שישי. | ||
בשבתות היה מתפלל | בשבתות היה מתפלל בבית כנסת חב"ד של ריגה, בו התפללו כשני מניינים של חסידי חב"ד שהתגוררו בעיר. בחגים ובימים הנוראים אורגנו המניינים בבתי החסידים, ולעיתים ר' שלום דובער אף אירח את המניין החב"די בביתו. | ||
בין החסידים שהתגוררו בעיר באותן שנים, נמנו: הרב [[אברהם גודין]], הרב [[נחום יצחק לרמן]], הרב [[נחום בעסער]], הרב [[נתן נטע ברכהן|נות'קה ברכהן]], הרב [[זלמן לוין]], הרב [[שלמה פייגין]], הרב [[ישראל קונסון]], הרב [[שמואל לייב פרוס|מול'ע פרוס]] עליהם השלום. ויבלחט"א: הרב [[זושא גרוס|זושא]] ועוד. | בין החסידים שהתגוררו בעיר באותן שנים, נמנו: הרב [[אברהם גודין]], הרב [[נחום יצחק לרמן]], הרב [[נחום בעסער]], הרב [[נתן נטע ברכהן|נות'קה ברכהן]], הרב [[זלמן לוין]], הרב [[שלמה פייגין]], הרב [[ישראל קונסון]], הרב [[שמואל לייב פרוס|מול'ע פרוס]] עליהם השלום. ויבלחט"א: הרב [[זושא גרוס|זושא]] ועוד. | ||
שורה 47: | שורה 55: | ||
===חינוך ילדיו=== | ===חינוך ילדיו=== | ||
את ילדיו נאלץ לשלוח ללמוד ב"[[שקולע]]", אולם במקביל שכר להם מלמדים | את ילדיו נאלץ לשלוח ללמוד ב"[[שקולע]]", אולם במקביל שכר להם מלמדים שלימדום תורה. | ||
רעייתו מרת הינדא סיפרה לשכנים החטטנים, כי ה[[ | רעייתו מרת הינדא סיפרה לשכנים החטטנים, כי ה[[מלמד]] הוא מורה לאנגלית... | ||
את בנו הבכור שניאור זלמן שלח ל[[סמרקנד]] בהיותו בגיל שבע עשרה, ל'השתלמות חסידית'. הוא למד שם מספר חודשים [[נגלה]] וחסידות, וכסיפור כיסוי - סיפרו כי הוא נסע לדוד שלו ב[[סאראטוב]] לנפוש על גדות נהר הוולגה. האווירה בבית הייתה כה סודית, עד שאפילו אחיו ואחותו הצעירה חשבו באמת ובתמים כי אחיהם נסע לנפוש בסאראטוב. ההורים אפילו דאגו שיגיעו לביתם מכתבים מהאח השוהה בסאראטוב. ר' שניאור זלמן סיפר שגם התלמידים שלמדו איתו ב[[סמרקנד]] לא ידעו את האמת. הם חשבו שהוא הגיע מסאראטוב. | הלימוד בשעות אחר הצהרים לא סיפק את החסיד שספג בעצמו חינוך חסידי אוטנטי. | ||
את בנו הבכור [[שניאור זלמן פרידמן|שניאור זלמן]] שלח ל[[סמרקנד]] בהיותו בגיל שבע עשרה, ל'השתלמות חסידית'. הוא למד שם מספר חודשים [[נגלה]] וחסידות, וכסיפור כיסוי - סיפרו כי הוא נסע לדוד שלו ב[[סאראטוב]] לנפוש על גדות נהר הוולגה. האווירה בבית הייתה כה סודית, עד שאפילו אחיו ואחותו הצעירה חשבו באמת ובתמים כי אחיהם נסע לנפוש בסאראטוב. ההורים אפילו דאגו שיגיעו לביתם מכתבים מהאח השוהה בסאראטוב. ר' שניאור זלמן סיפר שגם התלמידים שלמדו איתו ב[[סמרקנד]] לא ידעו את האמת. הם חשבו שהוא הגיע מסאראטוב. | |||
בהיותו בישיבה התגורר שניאור זלמן בביתו של ה[[משפיע]] הרב [[מיכאל מישולובין]]. הלימודים התקיימו מבוקר ועד ערב, בביתו ואצל מגידי השיעורים הרב [[משה ניסלביץ]] והרב [[יעקב נוטיק]]". | בהיותו בישיבה התגורר שניאור זלמן בביתו של ה[[משפיע]] הרב [[מיכאל מישולובין]]. הלימודים התקיימו מבוקר ועד ערב, בביתו ואצל מגידי השיעורים הרב [[משה ניסלביץ]] והרב [[יעקב נוטיק]]". | ||
==אישור יציאה== | ==אישור יציאה== | ||
הקשיים בקיום מצוות הביאו את משפחת פרידמן להחלטה נחושה - לעזוב את המדינה. הם הגישו פעם אחר פעם בקשות ל'אוביר', אך נדחו בתאנה שראש המשפחה שירת בצבא בתפקידים רגישים, והוא עלול לגלות סודות למדינות זרות. | |||
שוב ושוב ניסו לקבל אישור, עד שבשנת [[תשל"א]], קיבלו את האישור ועלו | שוב ושוב ניסו לקבל אישור, עד שבשנת [[תשל"א]], לאחר שמונה שנות סירוב, קיבלו את האישור הנכסף ועלו לארץ הקודש. | ||
==בארץ הקודש== | ==בארץ הקודש== | ||
שורה 68: | שורה 77: | ||
==ממייסדי ארגון שמי"ר== | ==ממייסדי ארגון שמי"ר== | ||
ר' שלום דובער פרידמן נמנה גם על מייסדי ארגון [[שמי"ר]], והיה מהפעילים הבולטים בו. במשך שנים | ר' שלום דובער פרידמן נמנה גם על מייסדי ארגון [[שמי"ר]], והיה מהפעילים הבולטים בו. במשך שנים רבות עבר את הארץ לאורכה ולרוחבה. הוא נסע להרצות בפני ה[[עליה לארץ|עולים]] החדשים שהגיעו לארץ בגל העלייה של שנות הלמ"דים הראשונות והחדיר בהם אידישקייט וחסידות. | ||
כאשר ארגון שמי"ר, הקים '[[כולל]]' לעולים חדשים המתקרבים ליהדות, החל למסור שם שיעורי תורה, ובזכותו התקרבו רבים ליהדות ולחסידות. במקביל לעבודתו הרוחנית, ניהל במסירות את החשבונות הכספיים של ארגון שמי"ר. | כאשר ארגון שמי"ר, הקים '[[כולל]]' לעולים חדשים המתקרבים ליהדות, החל למסור שם שיעורי תורה, ובזכותו התקרבו רבים ליהדות ולחסידות. במקביל לעבודתו הרוחנית, ניהל במסירות את החשבונות הכספיים של ארגון שמי"ר שפעל גדולות ונצורות בקרב יהודי חבר העמים בארץ הקודש. | ||
==פטירתו== | ==פטירתו== |