11,340
עריכות
מאין תקציר עריכה |
מאין תקציר עריכה |
||
שורה 1: | שורה 1: | ||
{{בעבודה}} | {{בעבודה}} | ||
הינו ספר שיצא בשנת [[תר"ס]] נגד הרעיון ה[[ציונות|ציוני]]. | |||
[[קובץ:אור לישרים.png|ממוזער|הספר "אור לישרים" שנכתב נגד הרעיון הציוני]] | [[קובץ:אור לישרים.png|ממוזער|הספר "אור לישרים" שנכתב נגד הרעיון הציוני]] | ||
הספר '''אור לישרים''' | הספר '''אור לישרים''' ובו מאמרים של רבנים שונים בעניין ה[[ציונות]]. | ||
בשנת [[תרנ"ט]] | == רקע == | ||
בשנת [[תרנ"ט]] החליטו רבני הציבור החרדי, לכתוב ספר שיביא את דעת היהדות החרדית נגד ה[[ציונות]]. זאת לאחר שפרסום קול קורא כללי נגד הציונות עליו היו אמורים לחתום כל גדולי הרבנים, התבטל. | |||
התאספה קבוצה של גדולי הרבנים החרדים באותה התקופה בשביל הדפסת הספר "אור לישרים" שיתקוף את הרעיון הציוני. נציגים מטעמם הסתובבו בין רבנים בשביל הספר, [[אדמו"ר הרש"ב]] שלח בעצמו שלוחים שיכנעו רבנים לחתום בשביל הספר. | |||
לאחר כשנה בשנת [[תר"ס]] יצא הספר ע"י [[שלמה זלמן לנדא]] ו[[יוסף רבינוביץ]], בספר היו מאמרים של רבנים רבים ובהם [[אדמו"ר הרש"ב]] "נגד השיטה הציונית". בספר היו הופיעו טיעונים בו השוו את הציונות לרפורמים, שתכליתם לשנות את חוקי הדת ולעקור מעם ישראל את מסורת אבותיו. כמו כן נזכר כי הציונים פועלים לדחוק את הקץ ומכחישים כי הגאולה תבוא בדרך נס, למרות דעתו כי {{ציטוטון|לא חפץ ה' לתת לנו יד ושם במדינה מיוחדת לנו עד אחרית הימים}}{{הערה|ראו: [http://www.daat.ac.il/daat/vl/or-layesharim/or-layesharim01.pdf אור לישרים], ורשה תר"ס, עמ' 22.}} לבסוף נשמעו נימוקים, לפיהם הציונות כתנועה קטנה וחסרת כוח לא תוכל להתמודד מול המעצמות הגדולות המתנגדות לשיבת היהודים לארצם, וכן גם שהעם היהודי אינו מסוגל לפעילות לאומית ולהקמת מדינה. | לאחר כשנה בשנת [[תר"ס]] יצא הספר ע"י [[שלמה זלמן לנדא]] ו[[יוסף רבינוביץ]], בספר היו מאמרים של רבנים רבים ובהם [[אדמו"ר הרש"ב]] "נגד השיטה הציונית". בספר היו הופיעו טיעונים בו השוו את הציונות לרפורמים, שתכליתם לשנות את חוקי הדת ולעקור מעם ישראל את מסורת אבותיו. כמו כן נזכר כי הציונים פועלים לדחוק את הקץ ומכחישים כי הגאולה תבוא בדרך נס, למרות דעתו כי {{ציטוטון|לא חפץ ה' לתת לנו יד ושם במדינה מיוחדת לנו עד אחרית הימים}}{{הערה|ראו: [http://www.daat.ac.il/daat/vl/or-layesharim/or-layesharim01.pdf אור לישרים], ורשה תר"ס, עמ' 22.}} לבסוף נשמעו נימוקים, לפיהם הציונות כתנועה קטנה וחסרת כוח לא תוכל להתמודד מול המעצמות הגדולות המתנגדות לשיבת היהודים לארצם, וכן גם שהעם היהודי אינו מסוגל לפעילות לאומית ולהקמת מדינה. | ||
שורה 13: | שורה 18: | ||
מכתב של [[אדמו"ר הרש"ב]] בספר היה החריף ביותר במהלכו כתב והביא את שיטתו נגד הקמת מדינה משום האיסור של "שלושת השבועות" וכן כתב:{{ציטוטון|ואם חס וחלילה יעלה בידם להחזיק בארץ כמו שמדמים בנפשם, יטמאו וישקצו אותם בשיקוציהם ומעלליהם הרעים, ויאריכו בזה את אורך הגלות.}} | מכתב של [[אדמו"ר הרש"ב]] בספר היה החריף ביותר במהלכו כתב והביא את שיטתו נגד הקמת מדינה משום האיסור של "שלושת השבועות" וכן כתב:{{ציטוטון|ואם חס וחלילה יעלה בידם להחזיק בארץ כמו שמדמים בנפשם, יטמאו וישקצו אותם בשיקוציהם ומעלליהם הרעים, ויאריכו בזה את אורך הגלות.}} | ||
{{הערות שוליים}} | {{הערות שוליים}} | ||
רבנים וראשי ארגונים חרדים החליטו בשנת תרנ"ט להגיב באופן פומבי לפעילות הציונית על ידי פרסומו של "קול קורא" נגד הציונות. אנשי "הלשכה השחורה" נפגשו ב[[קובנה]] יחד נציגים חרדים נוספים, ביניהם שליחו של האדמו"ר הרב [[שלום דובער שניאורסון]] מ[[חסידות חב"ד|חב"ד]] במטרה לפעול להגשת חתימותיהם של רבנים [[ליטאים (זרם)|ליטאים]] ו[[חסידים]]. בסופו של דבר נמנע פרסום הקריאה על ידי ה[[היסטוריון]] [[בן ציון דינור]], שסיפר על הכוונה לפעילים ציונים בקובנה. | |||
שנה לאחר מכן, הצליחו הפעילים החרדים להוציא לאור את הספר "אור לישרים", ובו מאמרים של מספר רבנים "נגד השיטה הציונית". בטיעונים המופיעים בו הושוותה הציונות לרפורמים, שתכליתם לשנות את חוקי הדת ולעקור מעם ישראל את מסורת אבותיו. כמו כן נזכר כי הציונים פועלים לדחוק את הקץ ומכחישים כי הגאולה תבוא בדרך נס, למרות דעתו כי {{ציטוטון|לא חפץ ה' לתת לנו יד ושם במדינה מיוחדת לנו עד אחרית הימים}}{{הערה|ראו: [http://www.daat.ac.il/daat/vl/or-layesharim/or-layesharim01.pdf אור לישרים], ורשה תר"ס, עמ' 22.}} לבסוף נשמעו נימוקים פרקטיים, לפיהם הציונות כתנועה קטנה וחסרת כוח לא תוכל להתמודד מול המעצמות הגדולות המתנגדות לשיבת היהודים לארצם, וכן גם שהעם היהודי אינו מסוגל לפעילות לאומית ולהקמת מדינה. | |||
[[דוד פרידמן (פינסק-קרלין)|הרב דוד פרידמן]] מקרלין, מחשובי הרבנים בדורו שהביע תמיכה בפעילותם של "חובבי ציון", תקף בחריפות את הציונים באיגרתו במילים: {{ציטוטון|דעתי בענין זה ידוע, אשר אחשוב שיטה זו כשיטת הש"צ שר"י (ראשי תיבות: שבתאי צבי שם רשעים ירקב) ורמיסת ברגל כל קודש."}}{{הערה|'''אור לישרים''', עמ' 57.}} | |||
<br /> | |||
[[קובץ:Image-RebbeRashab.jpg|שמאל|ממוזער|200 פיקסלים|האדמו"ר הרש"ב, מהמתנגדים החריפים הן להסתדרות הציונית והן ל"אגודת ישראל"]] | |||
את המכתב החריף ביותר המופיע בספר כתב האדמו"ר הרש"ב מחב"ד, שהיה בין הדוחפים לפרסום הקונטרס. הוא תקף את הציונות בטיעונים מעשיים, לפיהם מדובר בחלום שווא של היהודים הציוניים. כמו כן ראה האדמו"ר מחב"ד חטא בהשתתפות עם הציונים, ואמר כי גם אם יצליחו תוכניותיהם יגרם מכך בסופו של דבר אסון ליהודים. הן בגלל תגובת אומות העולם, והן בגלל הציונות החילונית: {{ציטוטון|ואם חס וחלילה יעלה בידם להחזיק בארץ כמו שמדמים בנפשם, יטמאו וישקצו אותם בשיקוציהם ומעלליהם הרעים, ויאריכו בזה את אורך הגלות.}} לדעת הרש"ב, הציונות מסוכנת יותר ממהשכלה וההתבוללות, משום שהמחזיקים בה רואים את עצמם כיהודים כשרים, ורוצים לשנות את המסורת היהודית, אף על פי ש"כל דתם היא לאומיות".<br /> | |||
אך התנגדותו העיקרית של הרש"ב לציונות הייתה בגלל רצונם של חבריה לפעול לקירוב הגאולה בדרכים מעשיות. במכתבו הוזכרו לראשונה שלוש השבועות כנימוק נגד הפעילות הציונית. וכך כתב: {{ציטוט|תוכן="גם השלמים עם ה' ותורתו [...] בהָגלות הזה עלינו לצפות לגאולתנו וישועתינו של הקב"ה שלא ע"י בשר ודם [...] וכל שכן בכוחות ובתחבולות גשמיים, דהיינו לצאת מהגלות בכח הזרוע אין אנו רשאים".{{הערה|אור לישרים, עמ' 57–61. יש להזכיר שהרש"ב התנגד בתוקף מטעמים אלה ל"אגודת ישראל" ולכל ארגון יהודי.}}}} | |||
[http://www.daat.ac.il/daat/vl/tohen.asp?id=643 דעת] |