רבא
רבא היה ראש ישיבת פומבדיתא, עמיתו של אביי ובר הפלוגתא שלו. נודע בדרך ההסברה הבהירה והברורה שלו[1] וכמותו נפסקת ההלכה במחלוקותיו המרובים בש"ס מול אביי, חוץ מששה מקומות בש"ס, שסימנם יע"ל קג"ם.
רבא | |
---|---|
![]() מערת אביי ורבא | |
דור | דור שישי לאמוראי בבל |
בית מדרש | ישיבת פומבדיתא |
רבותיו | רב יוסף, רבה בר נחמני |
חבריו | אביי |
נשמתו של רבא
מבואר בזוהר דאתפשטותיה דמשה בכל דרא ודרא, שיש בכל דור נשמות גבוהות מבחינת משה, והוא מבחינת פנימיות אור החכמה כמו נשמת רבי עקיבא ורשב"י וכיוצא, וכן בכל דור ודור יש נשמות וניצוצות שמלובשים בגופים מבחינת משה.
לכן מצינו בגמרא שרב ספרא אמר לרבא "משה שפיר קאמרת", מפני שנשמת רבא היה מבחינת משה באותו הדור, ולפי שרבא היה ניצוץ רבי עקיבא וכמובא בגמרא, שמשמת רבי עקיבא נולד רבי, ומשמת רבי נולד רב יהודה ומשמת רב יהודה נולד רבא, ואין צדיק נפטר עד שנולד צדיק כמותו.
כוונת רב ספרא באמירה "שפיר קאמרת" היא, מפני שבכח נשמת רבא תלויה המשכת חכמה זו בדין זה לכך אמר, "משה" שפיר קאמרת שכאילו מפי משה ממש נאמרה הלכה זו כו'.[2].
משפחתו
הערות שוליים
- ↑ מסכת בבא בתרא פרק ראשון.
- ↑ אדמו"ר הזקן מאמרי אדמו"ר הזקן תקס"ו ח"א, ביאור שני לדרוש על פי יונתי בחגוי הסלע עמ' שנד.
- ↑ יבמות סד, ע"ב.
- ↑ סנהדרין פ"ה, ב.