אסדר לסעודתא
אסדר לסעודתא הוא פיוט שחיבר הארי לסעודת יום השבת.
מילות הפיוט
הארי, רבי יצחק לוריא, חתם את שמו בראשי פסקאות הפיוט:
אֲסַדֵּר לִסְעוּדָתָא. בְּצַפְרָא דְשַׁבַּתָּא. וְאַזְמִין בָּהּ הַשְׁתָּא. עַתִּיקָא קַדִּישָׁא:
נְהוֹרֵיהּ יִשְׁרֵי בָהּ. בְּקִידוּשָׁא רַבָּא. וּבְחַמְרָא טָבָא. דְּבֵהּ תֶּחֱדֵי נַפְשָׁא:
יְשַׁדֵּר לָן שׁוּפְרֵהּ. וְנֶחֱזֵי בִיקָרֵהּ. וְיַחֲזֵי לָן סִתְרֵהּ. דְּאִתְאַמַּר בִּלְחִישָׁא:
יְגַלֵּי לָן טַעֲמֵי. דְּבִתְרֵיסַר נַהֲמֵי. דְּאִינוּן אָת בִּשְׁמֵהּ. כְּפִילָא וּקְלִישָׁא:
צְרוֹרָא דִלְעֵילָא. דְּבֵהּ חַיֵּי כֹלָּא. וְיִתְרַבֵּי חֵילָא. וְתִיסַק עַד רֵישָׁא:
חֲדוּ חַצְדֵּי [נ"א: מְחַצְדֵּי] חַקְלָא. בְּדִבּוּר וּבְקָלָא. וּמַלְלוּ מִלָּה. מְתִיקָא כְּדוּבְשָׁא:
קֳדָם רִבּוֹן עָלְמִין. בְּמִלִּין סְתִימִין. תְּגַלּוּן פִּתְגָמִין. וְתֵימְרוּן חִדּוּשָׁא:
לְעַטֵּר פְּתוֹרָא. בְּרָזָא יַקִּירָא. עֲמִיקָא וּטְמִירָא. וְלָאו מִילְּתָא אַוְשָׁא:
וְאִלֵּין מִלַּיָּא. יְהוֹן לִרְקִיעַיָּא. וְתַמָּן מָאן שַׁרְיָא. הֲלָא הַהוּא שִׁמְשָׁא:
רְבוּ יַתִּיר יַסְגֵּי. לְעֵילָא מִן דַּרְגֵּהּ. וְיִסַּב בַּת זוּגֵהּ. דַּהֲוַת פְּרִישָׁא:
תרגום
אערוך הסעודה בבוקר השבת, ואזמין בה עכשיו את העתיק הקדוש.
אורו ישרה בה, בקידוש הגדול, ומהיין הטוב שבו תשמח הנפש.
ישלח לנו יופיו, ונראה ביקרו, ויראה לנו סודו, הנאמר בלחישה.
יגלה לנו הטעמים, שבשתים עשרה חלות, שהינם אות בשמו, כפולה וקלושה.
צרור של מעלה, שבו חיי הכל, ויתרבה הכוח, ותעלה עד הראש.
שמחו קוצרי שדה, בדיבור ובקול, והגידו מלה מתוקה כדבש.
לפני רבון עולמים, במילים סתומות, תגלו דברים, ותאמרו חידושים.
לעטר השולחן בסוד יקר, עמוק וטמון, ולא דבר מפורסם.
ואלה הדברים יהיו לרקיעים, ושם מי שורה? הלא השמש ההוא.
ירבה עוד ויוסיף למעלה מדרגתו, ויקח בת זוגו, שהיתה פרושה.
ניגונים
לניגון זה ישנה מנגינה שהיתה מקובלת בין חסידי חב"ד בעבר, ניגון זה הוא ניגון מ"ט בספר הניגונים.
בהתוועדות י"ד תמוז בשנת תשט"ז לימד הרבי ניגון על פיוט זה. ניגון זה הוא ניגון קפ"ט בספר הניגונים.