חנן לוין
![](/images/2/27/%D7%97%D7%A0%D7%9F_%D7%9C%D7%95%D7%99%D7%9F.jpg)
הרב חנן (אלחנן) לוין נולד בו' טבת תרע"א בפריסלב, לאביו הרב אברהם לוין.
בקטנותו עברה המשפחה לקייב, שם ניצל את זמנו להפצת יהדות. היה לו כושר כתיבה, ובזכותו הצליח לפרסם בעיתון ילדים לא דתי מאמר בשם "אין עוד מלבדו".
בקייב למד בתומכי תמימים קייב. באותם ימים היה דבר כרוך במסירות נפש, וחקרו את התלמידים כמה פעמים. אך רבי חנן לא ויתר.
בתשרי תרצ"ט בא בקשרי השידוכין עם זוגתו בת ר' אליהו שמואל חאפט.הוא התחתן בי' אלול תרצ"ט ושבוע לאחר חתונתו פרצה מלחמת העולם השנייה והוא גוייס לחזית.
בשנת ת"ש שוחרר רבי חנן מהגיוס, אלא שבתש"א פלשו הנאצים לרוסיה והוא גוייס שוב, שעה לאחר שנולדה לו בת - אותה הספיק לראות עוד במאמצים רבים.
במסירות נפש שמר על מצוות התורה - והצליח במשך כל ימי גיוסו שלא להיגעל במאכלי טריפה.
במשך שירותו כתב יומן מצמרר המתאר את מסירות הנפש שלו במלחמה (חלקים ממנו פורסמו בשבועון בית משיח גליון 616).
לאחר שירותו הוצע לו "לחתום קבע" אך הוא התחמק. הוא חזר לקייב שם נפגש עם אחיו, שאול לוין, ונודע לו כי הוריהם נרצחו וכי אשתו וביתו בסמרקנד. הוא נסע מיד לסמרקנד ונפגש עם אשתו. ביתו בהתחלה טענה כי הוא לא אביה... אך לבסוף קיבלה את הדבר.
בבריחה הידועה ברח ר' חנן עם משפחתו, היה זה באלול תש"ו.
הוא רצה מיד ליסוע לאדמו"ר הריי"צ אך ר' ניסן נעמנוב ביקשו להישאר בצרפת להיות שד"ר לתומכי תמימים ברינואה. געגועיו העזים לרבי לא נתנו לו מנוח, אלא שאז הגיע ההוראה - להישאר בצרפת..
ור' חנן נשאר.
במשך שנים היה במסירות נפש מכתת רגלים עבור הישיבה - ולא הפסיק מעולם, הרי "הרבי ציווה".
בשנת תשי"ז נסע לראשונה לאדמו"ר שליט"א, שם הוצע לו להיות חזן במניין הרבי, אך הוא סירב "מי אני שאעמוד לפני הרבי?".
בשנת תשנ"ז חלה מאד, וסבל ייסורים רבים. ביום ל' ניסן אמר ווידוי, הכריז יחי אדוננו מורנו ורבינו מלך המשיח לעולם ועד והבהיר כי אומר זאת מתוך אמונה בדברי הרבי שזו הכרזה שמזרזת את "הקיצו ורננו שוכני עפר". אח"כ הכריז שוב יחי ויצאה נשמתו ב"מלך".
משפחתו
- בנו הרב יוסף יצחק.
- חתנו הרב מרדכי בלינוב.