ירח
![](/images/thumb/1/1a/%D7%9C%D7%91%D7%A0%D7%94.jpg/250px-%D7%9C%D7%91%D7%A0%D7%94.jpg)
לבנה היא שמה של הירח בלשון חז"ל.
ללבנה, כמו לשמש, יש דיעה ובינה, וכאמור בנוסח התפילה: "טובים מאורות שברא אלקינו יצרם בדעת ובבינה ובהשכל", וחכמתם גדולה יותר משל האדם וקטן יותר משל המלאכים.[1]
על פי הקבלה ישראל נמשלים ללבנה, ולכן התחדשותה היא סימן להתחדשות העתידית של ישראל לעתיד לבוא, כאמור בקידוש לבנה, "עטרת תפארת היא לעמוסי בטן שהם עתידים להתחדש כמותה". לכן גם הגילוי שלה היא דווקא אחרי ההעלם והביטול, כמו הגילוי אלוקות שנמשך בכלל ישראל דווקא על ידי הביטול העצמי. [2]
מנין השנים היהודי הוא לפי שנות הלבנה, כמנין שנ"ה ימים בשנה.
על פי תורת החסידות לבנה היא דוגמה למקבל, ולכן "פני משה כפני חמה ופני יהושע כפני לבנה", מכיון שגם תורתו של יהושע נמשך מתורתו של משה רבינו.