מנורת החסידות: הבדלים בין גרסאות בדף
אין תקציר עריכה |
|||
שורה 17: | שורה 17: | ||
==קישורים חיצוניים== | ==קישורים חיצוניים== | ||
*'''[http://chabadlibrary.org/books/pdf/mbhg-h.pdf מבית הגנזים - ספריית ליובאוויטש]''', עמוד מ'. {{PDF}} | *'''[http://chabadlibrary.org/books/pdf/mbhg-h.pdf מבית הגנזים - ספריית ליובאוויטש]''', עמוד מ'. {{PDF}} (הקישור לא פעיל) | ||
{{הערות שוליים}} | {{הערות שוליים}} | ||
[[קטגוריה:ספרי אדמו"ר הריי"צ]] | [[קטגוריה:ספרי אדמו"ר הריי"צ]] |
גרסה מ־13:40, 4 בדצמבר 2022
![](/images/thumb/4/4b/%D7%9E%D7%A0%D7%95%D7%A8%D7%AA_%D7%94%D7%97%D7%A1%D7%99%D7%93%D7%95%D7%AA.jpeg/250px-%D7%9E%D7%A0%D7%95%D7%A8%D7%AA_%D7%94%D7%97%D7%A1%D7%99%D7%93%D7%95%D7%AA.jpeg)
מנורת החסידות הוא תרשים ששירטט אדמו"ר הריי"צ, בו מופיעים שמות נשיאי תורת החסידות, עם תאריכים עיקריים בתולדות חייהם.
ציור המנורה
שירטוט המנורה נעשה על ידי אדמו"ר הריי"צ בשנת האבלות אחרי אביו אדמו"ר הרש"ב. בשנה זו (תר"פ) אדמו"ר הריי"צ הרבה להתבודד[1], וצייר את 'מנורה' זו.
בתוך קני המנורה רשם אדמו"ר הריי"צ את שמות רבותינו נשיאינו, השנים בהם הנהיגות את תנועת החסידות, ובגביעי המנורה - את תאריך הסתלקותם. בחלק מקני המנורה נכתב גם מקום מנוחתם של רבותינו נשיאינו.
קני המנורה מסודרים מהפנים אל החוץ, כאשר קנה המנורה המרכזי משוייך לבעל שם טוב, ולאחריו ממשיך לפי סדר הדורות: הקנה הפנימי הימני - המגיד ממעזריטש, הקנה הפנימי השמאלי - אדמו"ר הזקן, הקנה האמצעי הימני - אדמו"ר האמצעי, הקנה האמצעי השמאלי - אדמו"ר הצמח צדק, הקנה החיצוני הימני - אדמו"ר המהר"ש, הקנה החיצוני השמאלי - אדמו"ר הרש"ב.
מעל המנורה הוסיף אדמו"ר הריי"צ את הכיתוב "בחסדי א-ל עליון", ותחתיו בחצי עיגול: "על לב ישראל יאירו שבעת הנרות", ומתחת בקו ישר: "והייתה לבבם, ביתם, ונחלתם שלום את ד' תמיד כל הימים".
בבסיס המנורה נכתב "נר ה' נשמת אדם", "אהבה, רגש, דעת, אמונה", ובבסיסה הרחב של המנורה: "להוי' הארץ ומלואה כי הוא על דעת יסדה".
לקריאה נוספת
- ההתעסקות בדא"ח נוגע בנפשי ממש, שבועון כפר חב"ד גליון 1843 עמוד 120
קישורים חיצוניים
- מבית הגנזים - ספריית ליובאוויטש, עמוד מ'.
(הקישור לא פעיל)
הערות שוליים
- ↑ כמסופר באחד ממכתביו (חי"ד אגרת ה'נו):"והנה מיום הראשון שניטל עטרת ראשינו הוד האור האלקי זצוקללה"ה נבג"מ זי"ע, הייתי כאיש שהכהו ר"ל רעם, לא ידעתי נפשי, ולא מצאתי מנוחה, רק בתפלתי ג"פ ביום, והיות סגור בחדרי מבלי דבר דבר.ועד"ז באגרת נוספת (חי"ג אגרת ד'תרלז)