10,833
עריכות
חלוקת קונטרסים (שיחה | תרומות) (הסרת קישורים עודפים, אחידות במיקום הערות שוליים) |
מ (החלפת טקסט – "אין ואפס" ב־"אין ואפס") |
||
שורה 17: | שורה 17: | ||
אולם היות וכל הנבראים כולם וכל הגילויים שבכל הדרגות כולם אפילו אור אין סוף אין מציאותם מעצמותם מפני שלכולם יש מקור ורובם{{הערה|שעל אור אין סוף שלפני הצמצום לא שייך לומר שקדמו העדר ח"ו אלא רק 'כעין' קדמו העדר(ראה בערכו, וראה ספר המאמרים תרנ"ט ד"ה צאינה וראינה וספר הערכים ערך אוא"ס).}} קדמם העדר ומציאותם מחודשת. ממילא אין בכוחם לתת ולהעניק למציאות אחרת שמתהווה על ידם את הרגשה של 'מציאותו מעצמות' כשלהם עצמם אין כלל את הרגשה זו ואין הרגשה זו בגדרם כלל שהוא רק בגדר העצמות שהוא מחויב המציאות (כנ"ל). לכן התהוות היש הוא דווקא בכח העצמות וכלשון אדמו"ר הזקן בתניא: | אולם היות וכל הנבראים כולם וכל הגילויים שבכל הדרגות כולם אפילו אור אין סוף אין מציאותם מעצמותם מפני שלכולם יש מקור ורובם{{הערה|שעל אור אין סוף שלפני הצמצום לא שייך לומר שקדמו העדר ח"ו אלא רק 'כעין' קדמו העדר(ראה בערכו, וראה ספר המאמרים תרנ"ט ד"ה צאינה וראינה וספר הערכים ערך אוא"ס).}} קדמם העדר ומציאותם מחודשת. ממילא אין בכוחם לתת ולהעניק למציאות אחרת שמתהווה על ידם את הרגשה של 'מציאותו מעצמות' כשלהם עצמם אין כלל את הרגשה זו ואין הרגשה זו בגדרם כלל שהוא רק בגדר העצמות שהוא מחויב המציאות (כנ"ל). לכן התהוות היש הוא דווקא בכח העצמות וכלשון אדמו"ר הזקן בתניא: | ||
{{ציטוט|תוכן=מהותו ועצמותו של המאציל ברוך הוא שמציאותו היא מעצמותו ואינו עלול מאיזה עילה שקדמה לו ח"ו ולכן הוא לבדו בכוחו ויכולתו לברוא יש | {{ציטוט|תוכן=מהותו ועצמותו של המאציל ברוך הוא שמציאותו היא מעצמותו ואינו עלול מאיזה עילה שקדמה לו ח"ו ולכן הוא לבדו בכוחו ויכולתו לברוא יש מ[[אין ואפס]] המוחלט ממש בלי עילה וסיבה אחרת קודמת ליש הזה.|מרכאות=כן|מקור=תניא אגרת הקודש סימן כ' (דף קל)}} | ||
ודבר זה נרמז גם בלשונו של הרמב"ם{{הערה|הלכות יסודי התורה פרק א הלכה א.}}: "וכל הנבראים משמים וארץ ומה שביניהם לא נמצאו אלא '''מאמתת''' המצאו" כלומר שאמיתת הכח שמהווה הנבראים הוא לא 'דבר' ה' אלא אמתת המצאו - כח העצמות{{הערה|תורת מנחם התוועדויות - תשמ"ו חלק א עמוד 347 ועוד.}}. | ודבר זה נרמז גם בלשונו של הרמב"ם{{הערה|הלכות יסודי התורה פרק א הלכה א.}}: "וכל הנבראים משמים וארץ ומה שביניהם לא נמצאו אלא '''מאמתת''' המצאו" כלומר שאמיתת הכח שמהווה הנבראים הוא לא 'דבר' ה' אלא אמתת המצאו - כח העצמות{{הערה|תורת מנחם התוועדויות - תשמ"ו חלק א עמוד 347 ועוד.}}. | ||
שורה 57: | שורה 57: | ||
מציאותו של היש הגשמי שונה ממציאות שאר הנמצאים שבעוד שאר הנמצאים מצד עצמם מורים ומגלים את המציאות שממציאה אותם (וכמו ה[[אור]] שבעצם מציאותו הוא מגלה את ה[[מאור]]) מציאות היש שונה שהיא מצד עצמה אינה מגלה את מקורה ונרגש בה כאילו מציאותה מעצמה (וזה שיודעים שיש לה מקור המהווה אותה ושאין לה באמת שום מציאות הוא רק על ידי התבוננות בשכל שאין דבר עושה את עצמו וכו' אבל מצד עצמה אין זה נרגש בה). | מציאותו של היש הגשמי שונה ממציאות שאר הנמצאים שבעוד שאר הנמצאים מצד עצמם מורים ומגלים את המציאות שממציאה אותם (וכמו ה[[אור]] שבעצם מציאותו הוא מגלה את ה[[מאור]]) מציאות היש שונה שהיא מצד עצמה אינה מגלה את מקורה ונרגש בה כאילו מציאותה מעצמה (וזה שיודעים שיש לה מקור המהווה אותה ושאין לה באמת שום מציאות הוא רק על ידי התבוננות בשכל שאין דבר עושה את עצמו וכו' אבל מצד עצמה אין זה נרגש בה). | ||
וממילא מוכרח שהכח להוות את יש הנברא מאין ליש הוא רק בכח העצמות לפי שכל הנמצאים כולם מציאותם תלויה במציאות שחוץ למציאותם הם. ולכן אין ביכולתם להוות נברא ושיורגש בנברא זה שאין לו סיבה (כשלהם עצמם אין מעלה זו אלא הם תלויים בדבר אחר) ורק הקב"ה בעצמותו שאינו עלול מאיזה עילה וסיבה ח"ו אלא מציאותו הוא מעצמותו הוא לבדו בכוחו ויכולתו להוות יש | וממילא מוכרח שהכח להוות את יש הנברא מאין ליש הוא רק בכח העצמות לפי שכל הנמצאים כולם מציאותם תלויה במציאות שחוץ למציאותם הם. ולכן אין ביכולתם להוות נברא ושיורגש בנברא זה שאין לו סיבה (כשלהם עצמם אין מעלה זו אלא הם תלויים בדבר אחר) ורק הקב"ה בעצמותו שאינו עלול מאיזה עילה וסיבה ח"ו אלא מציאותו הוא מעצמותו הוא לבדו בכוחו ויכולתו להוות יש מ[[אין ואפס]] המוחלט{{הערה|תניא אגרת הקודש סימן כ.}}. | ||
ולכן מציאותו של היש שייכת אל העצמות: הן באופן 'התהוותה' והן באופן 'מציאותה': | ולכן מציאותו של היש שייכת אל העצמות: הן באופן 'התהוותה' והן באופן 'מציאותה': |