←לאחר המלחמה: הרחבה
(←רב ראשי ללטביה: זה כנראה נכון, אבל זה פשוט לא קשור...) |
(←לאחר המלחמה: הרחבה) |
||
שורה 66: | שורה 66: | ||
לאחר המלחמה החלו יהודים מעטים לחזור לעיר טיפין טיפין. יהודים אלו נמלטו מן העיר בעת הכיבוש הנאצי אל חבלי הארץ תחת השלטון הרוסי. את הזוועה שהם - ובתוכם הרב ברכהן - גילו, קשה לתאר: בתי הכנסת נשרפו, בתי היהודים נשדדו. למרות החורבן הנורא, אט אט נפתח בית כנסת והקהילה היהודית החלה להיבנות מחדש תחת פיקוח רוסי. | לאחר המלחמה החלו יהודים מעטים לחזור לעיר טיפין טיפין. יהודים אלו נמלטו מן העיר בעת הכיבוש הנאצי אל חבלי הארץ תחת השלטון הרוסי. את הזוועה שהם - ובתוכם הרב ברכהן - גילו, קשה לתאר: בתי הכנסת נשרפו, בתי היהודים נשדדו. למרות החורבן הנורא, אט אט נפתח בית כנסת והקהילה היהודית החלה להיבנות מחדש תחת פיקוח רוסי. | ||
ברבות הימים חזרו לעיר כחמש עשרה משפחות של חב"ד בהם: ר' [[זלמן פרידמן]], ר' [[שאול פבזנר]], ר' [[אברהם גודין]], ר' [[מיכאל פיזוב]], ר' [[מרדכי אהרן פרידמן]], ר' [[שלמה פייגין]], ר' [[ישראל קונסון]]. | ברבות הימים חזרו לעיר כחמש עשרה משפחות של חב"ד בהם: ר' [[זלמן פרידמן]], ר' [[שאול ? פבזנר]], ר' [[אברהם גודין]], ר' [[מיכאל פיזוב]], ר' [[מרדכי אהרן פרידמן]], ר' [[שלמה פייגין]], ר' [[ישראל קונסון]]. ר' ישראל פווזנר, ר' שלום פייגין (אבא של ר' שלמה), ר' יקותיאל זלמן לוין, ר' שמעון גוטמן, ר' שלום בער פרידמן (בנו של ר' מרדכי אהרן), ר' אהרן צוקרניק (גיס של ר' ישראל פווזנר), ר' שמואל פרוס, ר' בערל פרוס, אחיו של ר' ישראל פווזנר | ||
בעקבות זאת נפתחו מחדש שני בתי כנסת חב"ד, אלא שאלו נסגרו בשנים יותר מאוחרות על ידי הקומוניסטים. גם בשנים בהם שערי בתי הכנסת היו פתוחים, פחדו לבוא להתפלל בבית כנסת, והתפללו במניינים חשאיים שהתקיימו בבתים. רק לאחר שסטלין מת התחלו לבוא שוב אל בית הכנסת. | בעקבות זאת נפתחו מחדש שני בתי כנסת חב"ד, אלא שאלו נסגרו בשנים יותר מאוחרות על ידי הקומוניסטים. גם בשנים בהם שערי בתי הכנסת היו פתוחים, פחדו לבוא להתפלל בבית כנסת, והתפללו במניינים חשאיים שהתקיימו בבתים. רק לאחר שסטלין מת התחלו לבוא שוב אל בית הכנסת. |