אברהם אבינו: הבדלים בין גרסאות בדף
חלוקת קונטרסים (שיחה | תרומות) (שחזור - העתקה מויקיפדיה) |
(אין פה שום העתקה מויקיפדיה בדוק בדקתי) |
||
שורה 1: | שורה 1: | ||
[[קובץ:אברהם אבינו.jpg|שמאל|ממוזער|250px|לוחית במערת המכפלה]] | [[קובץ:אברהם אבינו.jpg|שמאל|ממוזער|250px|לוחית במערת המכפלה]] | ||
''' | ''''אַבְרַהַם''' במקור: '''אַבְרַם'''{{הערה|{{תנך|בראשית|יז|ה}}}} מכונה על פי המסורת היהודית גם '''אַבְרַהַם הַעִבְרִי'''{{הערה|מקור השם ב[[בראשית]], י"ד, יג. | ||
[[חז"ל]] מעלים ב[[מדרש]] ([[בראשית רבה]], פרק מב, סימן ח) מספר סיבות לכך שנקרא "עברי": 1. מפני שמוצאו היה מעבר לנהר [[פרת]] ושפתו גם היא הייתה [[עברית]], 2. שכל העולם היה מעבר אחד והוא מהעבר השני (על פי פרשני המדרש הכוונה היא מבחינת אמונה), 3. שהיה מצאצאי [[עבר (דמות מקראית)|עבר]].}} וגם '''אֵיתַּן הַאֶזְרַחִי'''{{הערה|וכן הוא לשון [[הרמב"ם]] (בפרק א מהלכות עבודה זרה הלכה ב-ג) ועל דרך זה (של עבודה זרה) היה העולם הולך ומתגלגל עד שנולד עמודו של עולם והוא אברהם אבינו. כיון שנגמל '''איתן''' זה (כינוי לאברהם אבינו) התחיל לשוטט בדעתו והוא קטן והתחיל לחשוב ביום ובלילה והיה תמיה היאך אפשר שיהיה הגלגל הזה נוהג תמיד ולא יהיה לו מנהיג ומי יסבב אותו וכו' וכן בפיוט '''[[אל מאד נעלה|אֵל מְאֹד נַעֲלָה]]''' [[פיוט]] הנכתב על ידי ה[[רב]] [[משה אשקר הכהן]], ממשוררי [[חלב (עיר)|חלב]] כתוב; יָהּ '''הָרֵם''' לְחָתָן - וְכַלָּתוֹ, בִּזְכוּת '''אַב''' הַאֵיתַּן - וְצִדְקָתוֹ, חילק את המילה אברהם לשני מילים בבית הראשון ובבית השני בבית הראשון סיפא דאברהם '''הַרֵם''' ובבית השני רישא דאברהם '''אַב''' וקראו '''הַאֵיתַּן''' רמז הפייטן לכבוד אותו מאורע נישואין שחתן הדומה ל[[מלך]] ששמו אברהם נשא לאשה את רחל הכלה הדומה ל[[מלכה]] כמו ששורר בסוף הבית בפיוט, וְתִמְלֹךְ הַמַּלְכָּה '''רָחֵל''' - כִּשְׁלֹמֹה בְּמַלְכוּתוֹ}}{{הערה|1=בבא בתרא דף טו. בתלמוד הבבלי שם וכן דעת [[רש"י]] וברוח דברים אלו [[מדרש תהלים]] (בובר) מזמור נד, וזוהר כרך ב (שמות) משפטים דף קי ע"א "איתן האזרחי אברהם איהו, אמנם לפי דעת ה[[בעלי התוספות]] שם איתן האזרחי הוא [[יעקב|יעקב אבינו]]}}, וגם '''אַבְרַהַם אַבִינוּ''' וגם בספרי הפרשנים '''אַב הֲמוֹן לְגוֹיִים'''{{הערה|לדוגמא ראה פיוט [אשאל אלוהי] להרב [[שלום שבזי]] ממשוררי [[תימן]]}} הינו [[דמות מקראית]], הראשונה מבין [[שלושת האבות]]. הראשון ב[[אבות]]. אברהם נולד לאביו [[תרח]]. | |||
אברהם נולד ב[[א' בטבת]] שנת א'תתקמ"ח וגם נפטר | אברהם נולד ב[[א' בטבת]] שנת א'תתקמ"ח וגם נפטר ב[[א' בטבת]] [[ב'קכ"ג]]{{הערה|מובא בספר בת עין בשם ספר קרניים הקדמון כיום פטירתו}}. | ||
חז"ל אומרים כי "עד אברהם היה העולם מתנהג באפילה, משבא אברהם התחיל להאיר". בתורת הקבלה{{הערה|שערי אורה ספירת המלכות}} מוסבר כי הראשון מבין שבעת הצדיקים שהחזירו והמשיכו את ה[[שכינה]] למטה, לאחר תקופה בת שבעה דורות של חטאים - החל מ[[חטא עץ הדעת]] ועד [[נמרוד]] שמרד והמריד את העולם נגד ה' - וסילקו בזה את גילוי ה[[שכינה]] מהעולם עד הרקיע השביעי, וכאמור, "היה העולם מתנהג באפילה". אך משבא אברהם התחיל להאיר, ופתח בזה תקופה חדשה - "ב' אלפים תורה" - אלפיים משנות העולם מתוך "שית אלפי שנין דקימא עלמא", שבהם ניתנה תורה. | חז"ל אומרים כי "עד אברהם היה העולם מתנהג באפילה, משבא אברהם התחיל להאיר". בתורת הקבלה{{הערה|שערי אורה ספירת המלכות}} מוסבר כי הראשון מבין שבעת הצדיקים שהחזירו והמשיכו את ה[[שכינה]] למטה, לאחר תקופה בת שבעה דורות של חטאים - החל מ[[חטא עץ הדעת]] ועד [[נמרוד]] שמרד והמריד את העולם נגד ה' - וסילקו בזה את גילוי ה[[שכינה]] מהעולם עד הרקיע השביעי, וכאמור, "היה העולם מתנהג באפילה". אך משבא אברהם התחיל להאיר, ופתח בזה תקופה חדשה - "ב' אלפים תורה" - אלפיים משנות העולם מתוך "שית אלפי שנין דקימא עלמא", שבהם ניתנה תורה. |
גרסה מ־10:32, 12 ביולי 2023
![](/images/thumb/a/ab/%D7%90%D7%91%D7%A8%D7%94%D7%9D_%D7%90%D7%91%D7%99%D7%A0%D7%95.jpg/250px-%D7%90%D7%91%D7%A8%D7%94%D7%9D_%D7%90%D7%91%D7%99%D7%A0%D7%95.jpg)
'אַבְרַהַם במקור: אַבְרַם[1] מכונה על פי המסורת היהודית גם אַבְרַהַם הַעִבְרִי[2] וגם אֵיתַּן הַאֶזְרַחִי[3][4], וגם אַבְרַהַם אַבִינוּ וגם בספרי הפרשנים אַב הֲמוֹן לְגוֹיִים[5] הינו דמות מקראית, הראשונה מבין שלושת האבות. הראשון באבות. אברהם נולד לאביו תרח.
אברהם נולד בא' בטבת שנת א'תתקמ"ח וגם נפטר בא' בטבת ב'קכ"ג[6].
חז"ל אומרים כי "עד אברהם היה העולם מתנהג באפילה, משבא אברהם התחיל להאיר". בתורת הקבלה[7] מוסבר כי הראשון מבין שבעת הצדיקים שהחזירו והמשיכו את השכינה למטה, לאחר תקופה בת שבעה דורות של חטאים - החל מחטא עץ הדעת ועד נמרוד שמרד והמריד את העולם נגד ה' - וסילקו בזה את גילוי השכינה מהעולם עד הרקיע השביעי, וכאמור, "היה העולם מתנהג באפילה". אך משבא אברהם התחיל להאיר, ופתח בזה תקופה חדשה - "ב' אלפים תורה" - אלפיים משנות העולם מתוך "שית אלפי שנין דקימא עלמא", שבהם ניתנה תורה.
בחסידות מבואר כי מאז שאמר הקב"ה לאברהם אבינו לך לך מארצך גו', וכתיב ויסע אברם הלוך ונסוע הנגבה, הותחל סוד בירור הניצוצות.
מעשה אבות סימן לבנים
אברהם ידע מתוך פנימיות התורה, את כל גופי התורה הנגלית. ולכן יכול היה לקיים כל התורה קודם שניתנה. וכפי שיהיה לעתיד לבוא, שמפנימיות התורה נוכל לדעת את הלכות התורה למעשה. ואמנם המצוות שקיים אברהם היו בגדר "אינו מצווה ועושה", שלכן היו בבחינת "ריחות" בלבד, שלא היה בזה המשכת העצמות לעולם הגשמי, אלא הארה בלבד, ואף גם זאת, הייתה המשכת השכינה בבחינת מקיף בלבד, והיינו שקרב את השכינה לעולם - מרקיע שביעי לרקיע ששי (כמבואר במדרש), שגם לאחר קירוב השכינה על ידי אברהם, נשארה השכינה בגדר "רקיע" (מקיף).
אך מכל מקום קיים גם מצוה אחת על-פי הציווי - בבחינת "מצווה ועושה", והיא מצוות מילה, ומאחר שהיא מצוה - בחינת רצון העליון, והוא ורצונו אחד, היה בזה גילוי עצמותו ית'.
וגילוי זה נמשך לתוך העולם הגשמי, מכיון שענינה של מצות המילה הנעשית בבשר הגשמי - להחדיר קדושה בגשמיות.
אלא שגילוי זה היה רק באברהם - שקיים מצות ה' אבל לא נמשך לעולם כולו, מכיון שהעולם לא היה כשיר עדיין לקבל את גילוי עצמותו יתברך, עד דורו של משה רבינו במתן תורה.
אך מאחר שקיים אברהם מצוה אחת בדרך "מצווה ועושה", הרי "מעשה אבות סימן (ומתן כח) לבנים", שבכח זה מקיימים בניו את כל המצוות בבחינת "מצווה ועושה" - המשכת עצמותו יתברך לעולם הגשמי.
מרכבה למדת החסד
ספירת החסד של עולם האצילות האירה והתלבשה בגופו, ולכן היה אברהם בביטול כל-כך עד שנעשה מרכבה לקב"ה ו"אמרה מדת החסד לפני הקב"ה, רבונו של עולם מימי היות אברהם בארץ לא הוצרכתי אני לעשות מלאכתי שהרי אברהם עומד ומשמש במקומי".
ולכן גם עיקר עבודתו את ה' הייתה במדת האהבה, כמו שכתב: "אברהם אהבי".
יתרה מזו, "אמרה מדת החסד" - היא קנאת מדת החסד במעשי החסד של אברהם אבינו, שיש בהם מעלה לגבי חסד דאצילות.
כי אברהם שהוא נשמה בגוף ועוסק בהכנסת אורחים לפרסם אלקותו יתברך בעולם הזה התחתון הוא למעלה במעלה ובמדריגה לגבי מדת החסד דאצילות.
דרגתו
דרגתו של אברהם אבינו עליו השלום מרומזת בשמו אב-רם, שהוא "שכל הנעלם מכל רעיון". ומבאר הצ"צ שהכוונה למלכות דא"קאוה"ת ויקרא ג' תתקכח.. משם נצטווה אברהם אבינו לצאת ולרדת מטה מטה בסדר ההשתלשלות, ועד עולמות בי"ע, בכדי לברר את ניצוצות הקדושה שנפלו בהם משבירת הכלים.
נסיונות
![]() | ערך מורחב – עקידת יצחק |
עשרה נסיונות נתנסה אברהם אבינו ועמד בכולם, ונחלקו המפרשים במהות הנסיונות, אך לדעת כולם נסיון העקידה הוא הגדול שבכולם.
אברהם פתח את צינור מסירות נפש על קידוש השם, ובכך סלל את הדרך ואיפשר לבאים אחריו לפעול כמוהו.
והגם שכח המסירות נפש הוא בעצם הנשמה, הנה זהו סתום ונעלם מאד, ולולא המסירות נפש של אברהם אבינו לא היה ענין המסירות נפש, זאת אומרת שלא היה נמשך ומתגלה כח מסירות הנפש בעולם.
עם-היות שאברהם היה זה שפתח את צינור מסירות הנפש למען אמונה באחדות ה' והפצתה - "ויקרא שם בשם ה' א-ל עולם", מכל מקום, לא החשיב את עצם מסירות הנפש כערך בפני עצמו, אלא רק כאמצעי בלבד להשגת המטרה - הפצת האמונה בא-ל אחד.
שלא כמו רבי עקיבא שרצה מאד למסור נפשו למען האמונה, וראה חשיבות בעצם פעולת מסירות הנפש.
אך נסיון העקידה - שנצטוה אברהם אבינו להעלות את יצחק בנו לעולה - היה הנסיון הגדול ביותר.
ביטול במציאות
בגודל הביטול שלו הגיע לדרגת ביטול של "אנכי עפר ואפר", היינו כערך האפר לעומת העץ הנחמד שהיה לפני שנישרף, כך העריך אברהם את מידת החסד שעסק בה בעולם הזה, לעומת מידת החסד שבאצילות.
בתפילה אנו מתפללים וחותמים בשמו של אברהם: "... א-לקי אברהם וכו', ברוך אתה ה' מגן אברהם". ואף על פי שה' - אלקי כל הארץ יקרא, מכל מקום ייחד הקב"ה שמו על אברהם, לפי שהי' בטל ונכלל ביחוד אור אין סוף ב"ה.
שלבים בעבודת אברהם
שלש תקופות בחיי אברהם, שהן שלש דרגות ואופנים בעבודתו.
א) בחרן עד גיל שבעים וחמש. (אברם)
ב) בארץ כנען בטרם נימול. (עדיין אברם)
ג) בארץ לאחר שנימול. (אברהם)
בחרן
המדריגה הראשונה כשהיה באור כשדים קודם שאמר לו ה' לך לך כו' אף על פי שכבר קיים שם כל התורה והמצוות ברוחניות ויחד יחודים למעלה, באהבה רבה ודביקות אמיתית, וגייר רבים מעמי הארץ לקיים שבע מצוות בני נח, מכל מקום היחוד האלוקי נשאר בהעלם, בבחינת חכמה סתימאה שלמעלה מעולם האצילות. ולכן נקרא אברם שהוא אב (חכמה) רם (למעלה מהגלוי).
בארץ כנען
המדריגה השניה כשנאמר לו לך לך מארצך, בהיותו בן שבעים וחמש, ויצא מאור כשדים ללכת ארצה כנען, שנתעורר לבא מן ההעלם לגלוי באצילות על כל פנים, עד שבא לארץ ישראל - עלמא דאתגלייא, והיינו שנמשך היחוד האלקי העליון מעצמותו יתברך ונתגלה בעשר ספירות של אצילות בלבד. וזה נמשך כ"ד שנה עד היותו בן צ"ט, והוא עדיין בבחינת אב-רם - למעלה מהגילוי בעולם התחתון.
בארץ (לאחר שנימול)
המדריגה השלישית היא כאשר נצטווה על המילה בהיותו בן צ"ט שנה, שהוא בשביל קשר וחיבור דקיום הרוחני של המצוות כפי שנעשה באצילות, לבא בגילוי למטה בעולמות בי"ע, במצוות גשמיות, להוריש לבניו. ואז נקרא אברהם (בתוספת ה"א) הרומז לחמש החסדים הראשונים שבעצמותו, שמהם היכולת המופלאה לגלות את היחוד האלקי הנעלה גם למטה בעולם התחתון.
ולכן הה"א שנתוספה לשמו היא הה"א תתאה של שם הוי', ועל ידי זה נעשה "אב המון גוים", שגם הניצוצות שבגוים יתבררו ויתכללו בקדושה כנר בפני האבוקה.
הבדלה
![]() | ערך מורחב – ברית מילה |
רק לאחר המילה הובדלו זרע אברהם לבד לקדושה האלקית, אבל קודם המילה, מצד מידת החסד הגוברת באברהם, נמשכה השפעתו אף לישמעאל (ערביים) - למקום שאינו ראוי לקבל ההשפעה. ובזה נתחזק כוחם ומעמדם של רשעים אלו עד שהעמיד בסכנה את קיום הכונה האלקית בבריאת העולם. כי תכלית הכונה בבריאת העולם היא ביאת המשיח שאז יקויים הכתוב "ובלע המות לנצח" "ואת רוח הטומאה אעביר מן הארץ" שיבוער כל הרע מן העולם.
אבל אם תמשך ההשפעה באופן בלתי מבוקר גם לישמעאל - דבר העלול להיות ח"ו, וכמו שכתוב "לו ישמעאל יחיה לפניך", הרי זה עלול לחזק ולהנציח ח"ו את הרע בעולם, ולמנוע את מימוש הכונה האלקית ש"נתאוה הקב"ה להיות לו יתברך דירה בתחתונים".
וההסבר לזה נעוץ בעובדה שהאור האלקי הנמשך להוות ולהחיות את הנבראים, גדול כוחו לרדת ולברוא נבראים ירודים ותחתונים לאין סוף. הנה, כאשר האור יורד ונמשך דרך המסכים השונים המעלימים ומסתירים את מהותו האלקית של האור, הנה, על ידי זה יכולים להתהוות ולהברא קליפות וסט"א המורדים בה', ומקבלים יניקת-חיות וחיזוק מהאור האלקי הנמשך באופן מוסתר דרך המסכים המכסים את האמת.
אבל בהסיר הערלה המעלימה והמכסה על האמת, לא יוכלו הקליפות והאומות המקבלים חיותם מהקליפות - לקבל חיות וקיום לטומאתם, ויתבטלו ממציאותם.
מורשת האהבה והאמונה
האהבה המסותרת בלב כל אחד מישראל, אשר באה לנו בירושה מאבותינו באה לנו בעיקר מאברהם אבינו "שהוא השרש הראשון לנשמות ישראל והוא הרועה הראשון".
אבינו הראשון אברהם בגלל עבודתו במסירות נפש לפרסם אלקותו יתברך - האמונה באל אחד - לכל בני העולם, זכה להנחיל לזרעו עד סוף כל הדורות את האמונה הטהורה בה' ובתורתו, ולפיכך כל איש ואשה בישראל יש להם הכח והעוז למסור נפשם על התורה הקדושה.
קישורים חיצוניים
הערות שוליים
- ↑ {| class="collapsible autocollapse navbox nowraplinks" style="width: 75%;border: 1px solid #FFCC99; background-color: #FFFFE5; clear: both; margin: 0.5em auto; margin-top: 0.5em; margin-bottom: 0.5em; padding: 0.2em; text-align: right" ! style="text-align: center; padding-top: 0.1em; padding-bottom: 0.1em; background: #E5E5FF" colspan="5" | תנ"ך |- !style="padding-left:15px;padding-right:15px;background:#E5E5FF; color: #000000;"|תורה | colspan="2" width="100%" align="right"| בראשית • שמות • ויקרא • במדבר • דברים |- !style="padding-left:15px;padding-right:15px;background:#E5E5FF; color: #000000;"|נביאים | colspan="2" width="100%" align="right"| נביאים ראשונים: יהושע • שופטים • שמואל • מלכים | נביאים אחרונים: ירמיהו • יחזקאל • ישעיהו • תרי עשר |- !style="padding-left:15px;padding-right:15px;background:#E5E5FF; color: #000000;"|כתובים | colspan="2" width="100%" align="right"| תהלים • משלי • איוב | מגילות: שיר השירים • רות • איכה • קהלת • אסתר | דניאל • עזרא ונחמיה • דברי הימים |}
- ↑ מקור השם בבראשית, י"ד, יג. חז"ל מעלים במדרש (בראשית רבה, פרק מב, סימן ח) מספר סיבות לכך שנקרא "עברי": 1. מפני שמוצאו היה מעבר לנהר פרת ושפתו גם היא הייתה עברית, 2. שכל העולם היה מעבר אחד והוא מהעבר השני (על פי פרשני המדרש הכוונה היא מבחינת אמונה), 3. שהיה מצאצאי עבר.
- ↑ וכן הוא לשון הרמב"ם (בפרק א מהלכות עבודה זרה הלכה ב-ג) ועל דרך זה (של עבודה זרה) היה העולם הולך ומתגלגל עד שנולד עמודו של עולם והוא אברהם אבינו. כיון שנגמל איתן זה (כינוי לאברהם אבינו) התחיל לשוטט בדעתו והוא קטן והתחיל לחשוב ביום ובלילה והיה תמיה היאך אפשר שיהיה הגלגל הזה נוהג תמיד ולא יהיה לו מנהיג ומי יסבב אותו וכו' וכן בפיוט אֵל מְאֹד נַעֲלָה פיוט הנכתב על ידי הרב משה אשקר הכהן, ממשוררי חלב כתוב; יָהּ הָרֵם לְחָתָן - וְכַלָּתוֹ, בִּזְכוּת אַב הַאֵיתַּן - וְצִדְקָתוֹ, חילק את המילה אברהם לשני מילים בבית הראשון ובבית השני בבית הראשון סיפא דאברהם הַרֵם ובבית השני רישא דאברהם אַב וקראו הַאֵיתַּן רמז הפייטן לכבוד אותו מאורע נישואין שחתן הדומה למלך ששמו אברהם נשא לאשה את רחל הכלה הדומה למלכה כמו ששורר בסוף הבית בפיוט, וְתִמְלֹךְ הַמַּלְכָּה רָחֵל - כִּשְׁלֹמֹה בְּמַלְכוּתוֹ
- ↑ בבא בתרא דף טו. בתלמוד הבבלי שם וכן דעת רש"י וברוח דברים אלו מדרש תהלים (בובר) מזמור נד, וזוהר כרך ב (שמות) משפטים דף קי ע"א "איתן האזרחי אברהם איהו, אמנם לפי דעת הבעלי התוספות שם איתן האזרחי הוא יעקב אבינו
- ↑ לדוגמא ראה פיוט [אשאל אלוהי] להרב שלום שבזי ממשוררי תימן
- ↑ מובא בספר בת עין בשם ספר קרניים הקדמון כיום פטירתו
- ↑ שערי אורה ספירת המלכות
- (חלק מהחומר בערך נלקח מהספר "ערכים בחסידות")