יואל מאמציסלוו: הבדלים בין גרסאות בדף
קפיצה לניווט
קפיצה לחיפוש
מ (החלפת טקסט – "</REF>" ב־"}}") |
מ (החלפת טקסט – "אדמו"ר הזקן " ב־"אדמו"ר הזקן ") |
||
שורה 1: | שורה 1: | ||
רבי '''יואל מאמציסלוו''' היה האחרון מבין שלושת הגאונים | רבי '''יואל מאמציסלוו''' היה האחרון מבין שלושת הגאונים ש[[אדמו"ר הזקן]] ביקרם, ושחרורו של [[אדמו"ר הזקן]] מפטרבורג היה מותנה - בין השאר - בביקורו. | ||
חיבר פירוש על [[משניות]] בשם "חידושי מהר"י", והיה ממקורבי [[הגר"א]]. | חיבר פירוש על [[משניות]] בשם "חידושי מהר"י", והיה ממקורבי [[הגר"א]]. | ||
כאשר אדמו"ר הזקן הגיע לביתו הוא נתקבל בכבוד גדול. | כאשר [[אדמו"ר הזקן]] הגיע לביתו הוא נתקבל בכבוד גדול. | ||
לשאלתו של אדמו"ר הזקן סיפר רבי יואל כי כאשר שהה בויטבסק שאל את רבינו ביאור בסוגיא תמוהה אחת, ורבינו הסביר לו בטוב טעם ודעת והאיר את עיניו. שאלו אדמו"ר הזקן: "אם כן, מדוע לא השתדלת לפדות אותי, הרי אדם חייב לפדות את רבו בכל ממון שבעולם?". השיב לו רבי יואל כי אכן אם היה הדבר תלוי בו היה אף מפזר ממון לשם כך{{הערה|1=[[נשיאי חב"ד ובני דורם]] עמ' 40.}} | לשאלתו של [[אדמו"ר הזקן]] סיפר רבי יואל כי כאשר שהה בויטבסק שאל את רבינו ביאור בסוגיא תמוהה אחת, ורבינו הסביר לו בטוב טעם ודעת והאיר את עיניו. שאלו אדמו"ר הזקן: "אם כן, מדוע לא השתדלת לפדות אותי, הרי אדם חייב לפדות את רבו בכל ממון שבעולם?". השיב לו רבי יואל כי אכן אם היה הדבר תלוי בו היה אף מפזר ממון לשם כך{{הערה|1=[[נשיאי חב"ד ובני דורם]] עמ' 40.}} | ||
{{הערות שוליים}} | {{הערות שוליים}} | ||
[[קטגוריה:רבני ליטא]] | [[קטגוריה:רבני ליטא]] |
גרסה מ־11:00, 17 ביוני 2016
רבי יואל מאמציסלוו היה האחרון מבין שלושת הגאונים שאדמו"ר הזקן ביקרם, ושחרורו של אדמו"ר הזקן מפטרבורג היה מותנה - בין השאר - בביקורו.
חיבר פירוש על משניות בשם "חידושי מהר"י", והיה ממקורבי הגר"א.
כאשר אדמו"ר הזקן הגיע לביתו הוא נתקבל בכבוד גדול.
לשאלתו של אדמו"ר הזקן סיפר רבי יואל כי כאשר שהה בויטבסק שאל את רבינו ביאור בסוגיא תמוהה אחת, ורבינו הסביר לו בטוב טעם ודעת והאיר את עיניו. שאלו אדמו"ר הזקן: "אם כן, מדוע לא השתדלת לפדות אותי, הרי אדם חייב לפדות את רבו בכל ממון שבעולם?". השיב לו רבי יואל כי אכן אם היה הדבר תלוי בו היה אף מפזר ממון לשם כך[1]
הערות שוליים
- ↑ נשיאי חב"ד ובני דורם עמ' 40.