מוחין ומידות: הבדלים בין גרסאות בדף
שורה 51: | שורה 51: | ||
וכן כשהמוחין פועלים על שאר הכוחות ([[מדות]] שבלב או [[מחשבה]][[דיבור]]ו[[מעשה]]) הוא נשאר בהבדלה מהם. משום שכל ההשפעה עליהם היא בדרך אור שמאיר בכל מקום. | וכן כשהמוחין פועלים על שאר הכוחות ([[מדות]] שבלב או [[מחשבה]][[דיבור]]ו[[מעשה]]) הוא נשאר בהבדלה מהם. משום שכל ההשפעה עליהם היא בדרך אור שמאיר בכל מקום. | ||
===בספירות=== | ===בספירות=== | ||
המוחין | המוחין שהם הספירות [[חכמה]] [[בינה]] ו[[דעת]] האור האלוקי שבהם למעלה משיכות לעולם דהיינו מבחינתם אין מקום לעולם - אין מקום לזולתו, (גדר העולם הוא זולת לקב"ה בורא העולם). | ||
אמנם שורש חיות העולם הוא במדות [[חסד]] [[גבורה]] וכו'. ואדרבה כל ענין המדות הוא שיהיה עולם. לולי העולם לא שייך מדות. | |||
(אמנם גם המוחין שרש לעולם אבל זה רק כמו שמאיר חוץ מהמוחין - "מוחין שבמדות" שהוא חיצוניות בלבד, כנ"ל). | |||
זה שבריאת העולם היא ע"י המדות דווקא נרמזו בפסוקי התורה. | |||
*''' "ששת ימים עשה ה'"''' בזוהר מבואר זה שלא כתוב "בששת ימים", מפני שששת הימים הכוונה לשש ספירות שנקראים "יומין" שע"י דווקא ברא ה' את העולם לפי שהם השרש לתפיסת מקום לזולת - למציאות נוספת. | |||
*'''"בראשית ברא אלוקים"''' ובמדרש חז"ל "בראשית ברא-שית" כלומר שתחילת בריאת העולם התחילה ע"י התהוות השש ספירות. | |||
*'''"עולם חסד יבנה"''' פירושו, עולם ע"י חסד יבנה. והכוונה בחסד לכל המדות כי עפ"י המבואר בקבלה, חסד שייכת לכל המדות. פירוש נוסף שה"יבנה" הולך על ה"חסד" כלומר בשביל עולם, חסד עצמו יבנה. | |||
*'''זכור רחמיך וחסדך כי מעולם המה" שבחינת רחמים וחסדים שייכות לעולם דווקא שלולי העולם אין צורך בהם שעל מי יתחסד? | |||
המוחין הם שרש לתורה "אורייתא מחכמה נפקא" שרש התורה מהאור האלוקי שמובדל מהעולם | |||
(כמו"כ ביום השבת מאירים בעולם דרגת המוחין) | |||
[[עשר הספירות]] נרמזים בשם [[הוי'ה]] המוחין באותיות [[י-ה]] והמדות באות [[וה]] החלוקה בין המוחין למדות שענין המוחין לעצמן והמדות לזולת הוא בעשר ספירות בזה ש ועל זה נאמר "הנסתרות לה' אלוקינו" הכוונה למוחין "והנגלות" - "וה-נגלות" כלומר האותיות "וה" שבהם נרמזים המדות | |||
===באדם=== | ===באדם=== | ||
גרסה מ־20:41, 20 בנובמבר 2014
ערך זה עוסק בהשוואה וביחס שבין המוחין שבאדם למידות שבו.
המוחין - שכל האדם הוא הכח להשיג ולהבין עניינים שכליים כמו כן ההנחות וההשקפות השכליות של האדם נכללים בתואר מוחין, ואילו המידות עוסקים ברגש האדם כלפי הזולת (אם ברגש עצמו כאהבה ושנאה או ברגש להשפיע כחסד ורחמים וכו').
המוחין לעצמו מדות לזולת
הן המוחין והן המדות משמשים את האדם לתקשר עם סביבתו.
אמנם קיים בין שני הכוחות הבדל עד שהם הפוכים זה מזה. המוחין אינם יוצרים "קשר" בין האדם לזולת, משא"כ המדות שכל עניינם יצירת "קשר".
דהיינו ב"מוחין" גישתו הוא האם אני מבין או לא. ודבר שאינו מובן בשכלו אינו קיים מבחינתו. יוצא שמציאות הזולת מצד עצמו אינו תופס מקום, (ולכן אינו מכריח אותו בכלום לא להבין ולא רגש וכיו"ב).
משא"כ ה"מדות" מתחילים בזולת. כלומר: היסוד למדות הוא זה שהזולת תופס מקום אצלו, ו"הזולת" הוא זה שיוצר אצל האדם את הרגש וכן את סוג הרגש אם קירוב או ריחוק וכיו"ב.
ונמצא ההבדל: במדות האדם קשור ל"זולת" והזולת פועל בו, משא"כ במוחין הוא "מובדל" מהזולת. שהזולת אינו תופס מקום וגם ההשכלה שהשיג קיים רק בגלל ש"הוא" הבין אותו ואילולי היה מבין אותו לא היה תופס מקום כלל.[1]
שינוי זה מתבטא בכמה עניינים כדלקמן.
- "מהות המוחין" שהאדם עצמו יבין."מהות המדות" הם ההתייחסות של האדם לזולתו.
- "פעולת המוחין" בכדי להבין אין צורך בזולת, גם האדם לעצמו ללא זולת יכול להשכיל השכלות. ואדרבה בכדי לעמוד על דבר שכל על בוריו הוא דווקא כשהאדם לבדו והזולת מבלבלו.[2] "פעולת המדות" דווקא למציאות של זולת למי שיוכל להשפיע בפועל. ויתירה מזו אלא שגם "התעוררות המידות" (כאברהם אבינו שציפה לאורחים) זה דווקא עם ישנו מציאות זולת בעולם וכשאין זולת במציאות לא שייך להתעורר במידה. ויתירה מזה שכל זמן שהמידה היא רק בהתעוררות בלי הההשפעה לזולת בפועל הרי חסר במידה (כאברהם אבינו ש"הצטער שאין לו אורחים בפועל) [3]
בגדר "זולת" נחשב לא רק מציאות שחוץ לאדם אלא אף באדם עצמו כל שאינו מוחין הרי הוא זולת שמפריע למוחין כגון, המדות שבאדם וכן הרצון שלו אינם מועילים להשגה[4] ומפריעים לה ולכן בשעת פעולת המוחין הם מתעלמים.
מוחין העלאה (הבדלה) מדות העלאה והמשכה
טבע המוחין הוא להתרכז, להתנתק ולהתעלות משאר כוחות הנפש ולהבדל מהסביבה. זו הסיבה שאדם שהתעסקותו בענינים שכליים הוא מובדל ומנותק מהסביבה שלו ואינו מתפעל ומתבלבל משום דבר, לפי שטבע המוחין בהבדלה כנ"ל.
המדות לעומת זאת עניינם, הן העלאה והן המשכה. מפני שעצם התייחסות הנפש לזולת הרי זה כבר "המשכה" - הנפש מתקשרת לדבר שחוץ ממנה.
המשכה זו יכולה לבוא באופן של העלאה - תשוקה ורצוא, ויכולה לבוא באופן של המשכה. זה תלוי בדבר שאליה התקשרה אם היא גורמת רגש העלאה או המשכה. אמנם בין העלאה של המוחין למדות יש הבדל שמהות העלאה של המוחין הבדלה והתנתקות, ושל המדות עניינם רצון ומשיכה [5]
מוחין דבקות מדות התפעלות והתלהבות
ההתאחדות בין האדם למושכל, הוא שהאדם "נדבק" בהשכלה. כאילו הוא וההשכלה הם דבר אחד (שההשכלה עצמה היא היא הבנתו שלו לכן מציאותו דבוקה בהשכלה).
משאין כן במדות אף שגם הם נמשכים ומתפעלים מהדבר (וזה מורה על הקשר הרגשי שיש להם לדבר, שלכן נמשכים איליו) הרי זה לא באופן שדבוקים בו ומיוחדים עם הדבר רק הם כדבר הנמשך לזולתו (זה המשמעות "התפעלות" הנפש מתפעלת ומשנה ע"י הזולת שחוץ ממנו).
(לכן הדבקות היא חרישית משאין כן ההתפעלות היא ברעש והתלהבות לפי שאין ההתפעלות דבקות וייחוד לגמרי.תבנית:חסר מקור)
השפעתם
מכיוון שטבע המוחין לעצמו, לכן גם כשהאדם ישפיע מהמוחין הרי הוא ישאר בהבדלה מהזולת:
- א. השכל שמגלה הוא רק חיצוניות ועצם השכל (שענינו לעצמו) נשאר בהעלם.
- ב. גם השכל שמתגלה אין ענינו לפעול ולהתגלות בזולת. אלא הוא בדוגמת אור, שמאיר בכל מקום (שאין ענין האור "להאיר" כ"א הוא התפשטות המאור).
ולכן הולדת המדות מהמוחין הוא ללא התעסקות מהמוחין להוליד אלא בדר ממילא [6]
וכן כשהמוחין פועלים על שאר הכוחות (מדות שבלב או מחשבהדיבורומעשה) הוא נשאר בהבדלה מהם. משום שכל ההשפעה עליהם היא בדרך אור שמאיר בכל מקום.
בספירות
המוחין שהם הספירות חכמה בינה ודעת האור האלוקי שבהם למעלה משיכות לעולם דהיינו מבחינתם אין מקום לעולם - אין מקום לזולתו, (גדר העולם הוא זולת לקב"ה בורא העולם).
אמנם שורש חיות העולם הוא במדות חסד גבורה וכו'. ואדרבה כל ענין המדות הוא שיהיה עולם. לולי העולם לא שייך מדות.
(אמנם גם המוחין שרש לעולם אבל זה רק כמו שמאיר חוץ מהמוחין - "מוחין שבמדות" שהוא חיצוניות בלבד, כנ"ל).
זה שבריאת העולם היא ע"י המדות דווקא נרמזו בפסוקי התורה.
- "ששת ימים עשה ה'" בזוהר מבואר זה שלא כתוב "בששת ימים", מפני שששת הימים הכוונה לשש ספירות שנקראים "יומין" שע"י דווקא ברא ה' את העולם לפי שהם השרש לתפיסת מקום לזולת - למציאות נוספת.
- "בראשית ברא אלוקים" ובמדרש חז"ל "בראשית ברא-שית" כלומר שתחילת בריאת העולם התחילה ע"י התהוות השש ספירות.
- "עולם חסד יבנה" פירושו, עולם ע"י חסד יבנה. והכוונה בחסד לכל המדות כי עפ"י המבואר בקבלה, חסד שייכת לכל המדות. פירוש נוסף שה"יבנה" הולך על ה"חסד" כלומר בשביל עולם, חסד עצמו יבנה.
- זכור רחמיך וחסדך כי מעולם המה" שבחינת רחמים וחסדים שייכות לעולם דווקא שלולי העולם אין צורך בהם שעל מי יתחסד?
המוחין הם שרש לתורה "אורייתא מחכמה נפקא" שרש התורה מהאור האלוקי שמובדל מהעולם
(כמו"כ ביום השבת מאירים בעולם דרגת המוחין)
עשר הספירות נרמזים בשם הוי'ה המוחין באותיות י-ה והמדות באות וה החלוקה בין המוחין למדות שענין המוחין לעצמן והמדות לזולת הוא בעשר ספירות בזה ש ועל זה נאמר "הנסתרות לה' אלוקינו" הכוונה למוחין "והנגלות" - "וה-נגלות" כלומר האותיות "וה" שבהם נרמזים המדות
באדם
בעבודתו בשביל חיות המצוות נדרש האדם לעורר את המדות דווקא לפי שמהמוחין לא יגיע לחיות בקיום המצוות ומהמדות כן
- "מוחין דבקות מדות התפעלות" מצד המוחין אין דרישה לקיום המצוות לפי שבמוחין נרגש דביקות עם הענין האלוקי המושג בשכל ולכן לא נרגש שחסר משהו, לעומת זאת במדות מכיוון שהיא בהבדלה מאלוקות והיא רק מתפעלת ממנו כדבר שחוץ ממנו היא מרגישה שהיא בריחוק ומביאה דרישה חזקה לקיום מצוות רצון ה'.
- "מוחין בהבדלה ומדות בהמשכה" המוחין מובדלים מהכוחות לכן אינם מביאים חיות בפעולות האדם (גם אדם שמבין את החשיבות שבמעשיו אין בזה לבד להביא חיות במעשה בפועל מפני שהמוחין הם בהבדלה מכוחות האדם) משאין כן המדות שהם קרובים למעשה ונמשכים בו ומביאים חיות גדולה בקיום המצוות.
ולכן קיום המצוות וחיותן באמת היא ע"י המדות שבלב דווקא[7]
לקריאה נוספת
- מאמר ד"ה איתא במדרש תהילים ספר המאמרים תרל"ד עמוד נד ואילך
- ספר המאמרים תרס"ו עמוד קי"א ואילך
- ספר המאמרים מלוקט ח"ה עמוד ר ואילך - מאמר ד"ה אלה פקודי תש"ל
- לקוטי שיחות חלק לט עמוד 53 ואילך
קישורים חיצוניים
הערות שוליים
- ↑ ראה לקו"ש חלק לט אגרת התשובה עמוד 53 ואילך ובהערה 18 שם ועוד
- ↑ בספר המאמרים תרס"ו משמע שענין זה הוא ראיה לעצם המוחין וראה ד"ה אלה פקודי תש"ל פרק ד
- ↑ אלה פקודי תש"ל
- ↑ לבד הרצון להתחכם שדווקא ע"י יתחכם מ"מ עליו להיות בהעלם שבהתגלות הוא סתירה לשכל. תרס"ו שם
- ↑ ראה המשך תרס"ו עמוד קיד
- ↑ מאמר גדול יהיה כבוד הבית תשכ"ב ספר המאמרים מלוקט חלק ד עמוד שלו ואילך
- ↑ ראה תניא פרק ד
ספירות | ||
---|---|---|
סדר ההשתלשלות | עשר ספירות הגנוזות · עולם העקודים · עולם הנקודים · עולם הברודים · בי"ע | |
עשר הספירות | כתר · חכמה · בינה · דעת · חסד · גבורה · תפארת · נצח · הוד · יסוד · מלכות | |
חלוקת הספירות | קו הימין · קו השמאל · קו האמצעי · מוחין · מידות | |
ספירות-זוגות | כתר וחכמה · כתר ובינה · כתר ודעת · חכמה ובינה · בינה ומידות · חכמה ומלכות · בינה ומלכות · נצח והוד · יסוד ומלכות |