יצחק שפרינגר: הבדלים בין גרסאות בדף
(אני שומר באמצע כיוון שכבר נמחקה לי העבודה פעם אחת...) |
|||
שורה 7: | שורה 7: | ||
==תולדות חייו== | ==תולדות חייו== | ||
נולד ב[[כ"א חשון]] [[תרצ"ב]] לאביו הרב חיים שפרינגר בעיר ניסקו שבמחוז לבוב ב[[גרמניה]]. | נולד ב[[כ"א חשון]] [[תרצ"ב]] לאביו הרב חיים שפרינגר בעיר ניסקו שבמחוז [[לבוב]] ב[[גרמניה]]. | ||
אביו התעסק לפרנסתו בעבודת הפחחות. | |||
=== במלחמת העולם השניה === | |||
כשהיה בן שבע פרצה [[מלחמת העולם השניה]], ותוך זמן קצר הגיעו הגרמנים לעיירה ניסקו. הגרמנים דרשו מה[[יהודים]] את כל הזהב שברשותם, ולאחר שמילאו את מבוקשם דרשו מכולם לעזוב את השטח שבשליטתם ולעבור לצד הרוסי. | |||
ב[[שמחת תורה]] נאלצו הרוסים לסגת עמוק יותר לתוך שטח [[רוסיה]], ובשל קדושת החג החליט אב המשפחה, ר' חיים, שהם ישארו עד למוצאי החג למרות הסכנה שבדבר. במוצאי החג ברחו לתוך שטחה של רוסיה, כשבדרכם הם חוצים [[נהר]]. | |||
משפחת שפרינגר השתכנה בכפר אוז'רנה, ובתור פליטי מלחמה היה עליהם להירשם אצל השלטונות הרוסיים. במהלך הרישום נשאלו האם ברצונם לחזור ל[[פולין]] בסיום המלחה או להישאר ברוסיה. לאחר שהצהירו כי ברצונם לחזור התגלתה התרמית, וב[[ליל שבת]] נשלחו כולם לגלות ב[[סיביר]]. כשהגיעו לסיביר שוכנו ב[[מחנה עבודה]], שם חויבו הגברים לעבוד בעבודת פרך במכרה זהב. | |||
לאחר מכן התברר כי הגלות הצילה את חייהם, שכן זמן קצר לאחר עזיבתם את הכפר כבשו הגרמנים גם אותו והוציאו להורג את כל יהודי העיירה. בין ההרוגים היה דודו, אחי אמו של ר' איצ'ה. | |||
בסיום המלחמה במסגרת ההסכם בין ממשלת פולין לממשלת רוסיה להחזרת פליטי מלחמה, שוחררה המשפחה מהמחנה, אך בשל מגיפות שהשתוללו באותה עת החליטו לעצור בדרכם עד לסיום המגיפות. למרות היותם היהודים היחידים באזור שמרו על קיום [[תורה]] ו[[מצוות]]. כעבור תקופה במקום חלה האב ונפטר. | |||
== תהליך ההתקרבות == | |||
כשהגיעו חזרה לפולין נכנסו הילדים ללמוד ב[[ישיבה]] [[ליטא|ליטאית]]. באותה תקופה פגש האח יחזקאל [[תמימים|תלמידים]] [[חסידי חב"ד|חב"דניקים]], והושפע מהם רבות. | |||
כשנוצרה האפשרות לתלמידי ישיבות לקבל אשרות כניסה ל[[אנגליה]], החליטה המשפחה להתפצל ואיצ'ה יחד עם אחיו יחזקאל נדדו ל[[פראג]] מתוך מטרה להמשיך ל[[לונדון]]. ב[[פראג]] נכנסו ל[[בית החיים]] בו קבור [[המהר"ל מפראג]], ואחיו ר' יחזקאל הכניס פתק בו כתב 'שנהיה חסידים'. | |||
בדרכם לאנגליה הבריחו את הגבול לגרמניה, לשם הגיעו ב[[ראש השנה]] [[תש"ז]]. ב[[עשרת ימי תשובה]] הגיעו ל[[מחנה הפליטים פאקינג]], שם פגשו בקהילה החב"דית שנוצרה במקום, לאחר ש[[יציאת רוסיה תש"ו|ברחו מרוסיה]] עם דרכונים מזוייפים של אזרחי פולין. כעבור מספר ימים במחנה נכנסו ללמוד בישיבת [[תומכי תמימים פאקינג|תומכי תמימים]] שנפתחה במקום. | |||
כעבור תקופת לימודים בישיבה בפאקינג המשיכו יחזקאל ור' איצ'ה לעבר [[פריז]], שם התאחדו עם בני משפחתם, האם והאח הגדול יעקב. | |||
לאחר תקופה קצרה של לימודים בישיבת [[תומכי תמימים פאקינג|שהוקמה בפאקינג]], המשיך ל[[פריז]] שם התאחד עם אמו ואחיו, ומשם המשיכה המשפחה כולה בנסיעה ב[[אניה]] ל[[ארץ ישראל]], שם נכנסו ללמוד בישיבת [[אחי תמימים תל אביב]]. | לאחר תקופה קצרה של לימודים בישיבת [[תומכי תמימים פאקינג|שהוקמה בפאקינג]], המשיך ל[[פריז]] שם התאחד עם אמו ואחיו, ומשם המשיכה המשפחה כולה בנסיעה ב[[אניה]] ל[[ארץ ישראל]], שם נכנסו ללמוד בישיבת [[אחי תמימים תל אביב]]. |
גרסה מ־08:06, 16 באפריל 2013
![]() |
הערך נמצא בשלבי עבודה: כדי למנוע התנגשויות עריכה ועבודה כפולה אתם מתבקשים שלא לערוך ערך זה בטרם תוסר הודעה זו, אלא אם כן תיאמתם זאת עם מניחי התבנית. | ||
אם הדף לא נערך במשך שבוע ניתן להסיר את התבנית ולערוך אותו, אך רצוי לתת קודם תזכורת בדף שיחת הכותבים. |
![](/images/thumb/b/b4/%D7%94%D7%A8%D7%91_%D7%A9%D7%A4%D7%A8%D7%99%D7%A0%D7%92%D7%A2%D7%A8.jpg/290px-%D7%94%D7%A8%D7%91_%D7%A9%D7%A4%D7%A8%D7%99%D7%A0%D7%92%D7%A2%D7%A8.jpg)
הרה"ח ר' יצחק שפרינגר, (כ"א חשון תרצ"ב-כ"ז ניסן תשע"ג), היה שליח הרבי בבולטימור שם הפיץ את מעיינות תורת חסידות חב"ד וקירב מאות ליהדות ולחסידות. בהמשך נתמנה למשגיח ומשפיע בישיבת תומכי תמימים 770, והתמסר לחינוך והדרכת התלמידים במשך עשרות שנים.
היה חבר בהנהלת המטה העולמי להבאת המשיח, חבר בהנהלה הרוחנית של חיידר אור מנחם וישיבת תומכי תמימים קווינס, ובעוד ארגונים רבים אחרים.
תולדות חייו
נולד בכ"א חשון תרצ"ב לאביו הרב חיים שפרינגר בעיר ניסקו שבמחוז לבוב בגרמניה. אביו התעסק לפרנסתו בעבודת הפחחות.
במלחמת העולם השניה
כשהיה בן שבע פרצה מלחמת העולם השניה, ותוך זמן קצר הגיעו הגרמנים לעיירה ניסקו. הגרמנים דרשו מהיהודים את כל הזהב שברשותם, ולאחר שמילאו את מבוקשם דרשו מכולם לעזוב את השטח שבשליטתם ולעבור לצד הרוסי.
בשמחת תורה נאלצו הרוסים לסגת עמוק יותר לתוך שטח רוסיה, ובשל קדושת החג החליט אב המשפחה, ר' חיים, שהם ישארו עד למוצאי החג למרות הסכנה שבדבר. במוצאי החג ברחו לתוך שטחה של רוסיה, כשבדרכם הם חוצים נהר.
משפחת שפרינגר השתכנה בכפר אוז'רנה, ובתור פליטי מלחמה היה עליהם להירשם אצל השלטונות הרוסיים. במהלך הרישום נשאלו האם ברצונם לחזור לפולין בסיום המלחה או להישאר ברוסיה. לאחר שהצהירו כי ברצונם לחזור התגלתה התרמית, ובליל שבת נשלחו כולם לגלות בסיביר. כשהגיעו לסיביר שוכנו במחנה עבודה, שם חויבו הגברים לעבוד בעבודת פרך במכרה זהב.
לאחר מכן התברר כי הגלות הצילה את חייהם, שכן זמן קצר לאחר עזיבתם את הכפר כבשו הגרמנים גם אותו והוציאו להורג את כל יהודי העיירה. בין ההרוגים היה דודו, אחי אמו של ר' איצ'ה.
בסיום המלחמה במסגרת ההסכם בין ממשלת פולין לממשלת רוסיה להחזרת פליטי מלחמה, שוחררה המשפחה מהמחנה, אך בשל מגיפות שהשתוללו באותה עת החליטו לעצור בדרכם עד לסיום המגיפות. למרות היותם היהודים היחידים באזור שמרו על קיום תורה ומצוות. כעבור תקופה במקום חלה האב ונפטר.
תהליך ההתקרבות
כשהגיעו חזרה לפולין נכנסו הילדים ללמוד בישיבה ליטאית. באותה תקופה פגש האח יחזקאל תלמידים חב"דניקים, והושפע מהם רבות.
כשנוצרה האפשרות לתלמידי ישיבות לקבל אשרות כניסה לאנגליה, החליטה המשפחה להתפצל ואיצ'ה יחד עם אחיו יחזקאל נדדו לפראג מתוך מטרה להמשיך ללונדון. בפראג נכנסו לבית החיים בו קבור המהר"ל מפראג, ואחיו ר' יחזקאל הכניס פתק בו כתב 'שנהיה חסידים'.
בדרכם לאנגליה הבריחו את הגבול לגרמניה, לשם הגיעו בראש השנה תש"ז. בעשרת ימי תשובה הגיעו למחנה הפליטים פאקינג, שם פגשו בקהילה החב"דית שנוצרה במקום, לאחר שברחו מרוסיה עם דרכונים מזוייפים של אזרחי פולין. כעבור מספר ימים במחנה נכנסו ללמוד בישיבת תומכי תמימים שנפתחה במקום.
כעבור תקופת לימודים בישיבה בפאקינג המשיכו יחזקאל ור' איצ'ה לעבר פריז, שם התאחדו עם בני משפחתם, האם והאח הגדול יעקב.
לאחר תקופה קצרה של לימודים בישיבת שהוקמה בפאקינג, המשיך לפריז שם התאחד עם אמו ואחיו, ומשם המשיכה המשפחה כולה בנסיעה באניה לארץ ישראל, שם נכנסו ללמוד בישיבת אחי תמימים תל אביב.
![](/images/thumb/4/41/%D7%90%D7%99%D7%A6%27%D7%94_%D7%A6%D7%A2%D7%99%D7%A8.jpg/250px-%D7%90%D7%99%D7%A6%27%D7%94_%D7%A6%D7%A2%D7%99%D7%A8.jpg)
בדרך אל הרבי
בשנת תשי"ג קיבל את אישורו של הרבי להתחיל לעסוק בהשגת אשרת כניסה לארצות הברית, ובערב שבת מברכים ניסן בשנת תשי"ד הגיע ל-770, וזכה לראשונה לראות את הרבי.
מיד לאחר חג הפסח נכנס ללמוד בישיבת תומכי תמימים המרכזית ב-770, שם נשאר ללמוד עד שנשלח (עוד בהיותו בחור) בהוראת הרבי לעיר בולטימור, מרילנד, שם שימש כמלמד בתלמוד תורה המקומי, ובשעות אחר הצהריים היה עוסק בפעילות בהפצת היהדות באוניברסיטה המקומית, והצליח לקרב סטודנטים רבים ליהדות ולחסידות.
השליחות לבולטימור וחתונתו
הוא המשיך בעבודתו בתלמוד תורה בבולטימור עד שהממומנים עליו לא ראו בעין יפה את פעילותו בשעות אחר הצהריים, והוא פוטר ממשרתו, ולאחר מכן המשיך לשהות יחד עם חבר נוסף בשליחות בעיר בולטמור, כשכל עיתותיו מוקדשים לפעילות.
בראש חודש תמוז תשי"ט, נישא לרעייתו מרת איידל. בחתונתו היה הרבי מסדר הקידושין שלו, ויש הטוענים שזכה לקבל נשיקה מהרבי לאחר החופה. אך הוא תמיד הכחיש את הענין.
מיד בסיום השבע ברכות נסע להמשך שליחותו בבולטימור עד שנת תשל"ב, אז הורה לו הרבי לחזור לשכונת קראון הייטס, שם נשאר להתגורר בסמיכות ל-770 עד שנותיו האחרונות.
עסקנות ציבורית
במשך חייו הוא נשא במגוון תפקידים: מנכ"ל בדק הבית, יו"ר שופר אסוסיאיישן דאמריקה, חבר בועד למען שלימות העם והתנועה להסברה דתית בישראל, חבר בהנהלת המטה העולמי להבאת המשיח וחבר בהנהלת המטה העולמי להצלת העם והארץ. במסגרת תפקידיו פרסם מאות מודעות בעיתונות האמריקאית להזכיר ליהודים בניו יורק על חשיבות גיור כהלכה, ושלימות הארץ.
כשהחלה פרשת הספרים בשנת תשמ"ה היה מאלו שחשפו את זהות הגנב יחד עם ר' חיים ברוך הלברשטם והספרן ר' יצחק וילהלם.
בשנת תשנ"ב היה ממארגני ריקודי השמחה ב770 וחבר הועד המייסד של הארגון המפקח עליהם - מטה שירה וזמרה לקבלת פני משיח.
בימי מלחמת המפרץ, בעקבות דברי העידוד של הרבי לתושבי ארץ הקודש, באופן של הבטחה, ובהדגשה שחלילה מלעזוב את הארץ, חשב ר' איצ'ה שכדאי היה לארגן צ'רטר מיוחד בהשתתפות עשרות חסידי חב"ד מהשכונה שיטוסו לארץ ישראל בימי המלחמה, על מנת להדגיש שאכן ארץ ישראל היא המקום הבטוח ביותר בעולם.
על הצעה זו ענה הרבי:
לעשות תעמולה ככתוב בתורה דבנ"י דכאן, דעירו - והוא בראשם יוסיפו בתומ"צ בפשטות, ות"ח כשיודעיני כמה הוסיפו בפו"מ אזכיר עה"צ
בעקבות מענה הרבי, התחיל יחד עם עם ר' מנחם גרליצקי, בפעילות מאסיבית בנושא זה. הדפסת טפסים של החלטות טובות לאנ"ש ולאנשים בחוץ במגוון שפות: עברית, אנגלית, צרפתית, רוסית, פרסית ועוד. מידי שבוע היה מכניסי לרבי מאות טפסים. באותה תקופה קיבל עשרות מענות קודש. היות והרבי כתב "דבנ"י דכאן דעירו" - החל להתעסק גם עם שאר היהודים שבעיר ניו יורק.
פרסום משיח בעיתונות
החל משנת תשנ"ב ועד לשנים האחרונות הפיץ עשרות אלפי טפסים בעיתונות בהם קיבלו על-עצמם אנשים נשים וטף החלטות טובות על הוספה בתורה ובמצוות. בתחילה היתה הכותרת של הטפסים "תן יד לביאת המשיח", אך לאחר זמן שינה ל"תן יד למלך המשיח".
![](/images/thumb/3/3c/%D7%90%D7%99%D7%A6%27%D7%94_%D7%9C%D7%97%D7%99%D7%99%D7%9D.jpg/250px-%D7%90%D7%99%D7%A6%27%D7%94_%D7%9C%D7%97%D7%99%D7%99%D7%9D.jpg)
בחודש טבת תשנ"ג יצא ר' איצ'ה, במבצע פירסום זהותו של משיח, בקנה מידה עולמי. במסגרת המבצע, פרסם ר' איצ'ה בעיתון העולמי "ניו-יורק טיימס" ובעיתונים נוספים, סידרת מודעות ענק בהן התבשרו הקוראים כי הרבי מליובאוויטש הוא מלך המשיח, וכדי לקבל את פניו עליהם לקבל את מלכותו ולהוסיף במעשים טובים.
במשך החודשים שקדמו לפירסום המודעה, מאז תחילת שנת תשנ"ג, עודד הרבי כמעט מידי יום את שירת החסידים "יחי אדוננו מורנו ורבינו מלך המשיח לעולם ועד", יותר אנשים ביקשו מהרבי רשות לפרסם שהרבי הוא מלך המשיח ולהחתים אנשים על כתב קבלת מלכותו, והרבי אישר זאת.
לאור העובדות הללו, שוחח ר' איצ'ה עם כמה מהפעילים הבולטים בפירסום ענייני הגאולה, והחליטו שמוכרחים להתחיל בפעולות עולמיות. כפירסום מודעה בעיתון "ניו-יורק טיימס" ובעיתונים נוספים. כל מי שעסק בפירסום ענייני גאולה ומשיח, היה בדעה שהגיע הזמן לפרסם את זהותו של המשיח. אבל, היו עסקנים שונים שערמו קשיים בפניהם. הם טענו בלהט שפירסום כזה עלול להזיק לתדמית של ליובאוויטש, עד כדי כך שיהודים עלולים להתרחק מליובאוויטש רח"ל. עסקנים אלו העלו גם סברא, שמכיוון שמדובר בפירסום בקנה מידה עולמי - אי אפשר לצאת לקמפיין כזה ללא רשות מפורשת מהרבי, בטענה, ש'"תשובותיו של הרבי לפרוייקטים אחרים, מקומיים - אינן יכולות להוות רשות לפרוייקט כזה, אשר יביא את המסר לעשרות מליוני אנשים בארה"ב". וכן שפירסום זה חודר לתחומי המקורבים שבשאר המדינות, ובכך תהווה למקורבים תהיות בפני השלוחים שבאשר המדינות. המסקנה הייתה לשאול את הרבי. אם הרבי יאשר את הפירסום, הרי זו תהיה ההוכחה הטובה ביותר שהרבי מעוניין בפירסום זהותו כמלך המשיח בקנה מידה עולמי, ולא זו בלבד, אלא שתהיה זו הוכחה גם שלדעת הרבי אין לחשוש כלל שפירסום זה ירחק יהודים מליובאוויטש.
לאחר הכנת המודעות כפי שהן היו אמורות להתפרסם - בשלושת השפות: לשון הקודש, אנגלית ואידיש - הוכסנו המודעות אל הרבי, כל מודעה בנפרד כשר' לייבל גרונר מקריא את הכותרות, תוך שהוא מציין גם שהכתובת למשלוח ההחלטות הינה ב-770 איסטערן פארקווי. הרבי הביט בכל המודעות, וונתן את הסכמתו לפירסומן.
על מנת להעיד זאת בשער בת רבים, ביקש הרב שניאור זלמן גוראריה מועד רבני ליובאוויטש הכללי, שהמזכיר הריל"ג יכתוב זאת, והוא אכן כתב לרב גורארי' תיאור מדויק על הסכמתו של הרבי לפירסום המודעה.
באותה תקופה, תבע א' מאנ"ש את הרב שפרינגר בבית משפט, בכך שאינו רשאי לפרסם מודעות בשמה של ליובאוויטש, והבלעדיות היחידה היא של הרבי. גזירה זו החזיקה כמה חודשים. באסיפת הרבנים שהתקיימה בחודש סיון תשנ"ג, תקפו רבני אנ"ש את אותם הלוחמים באלקי ישראל, בין היתר אמר ר' דוד פלדמן אשר ישנם המנסים לגרום ולקיים גזירה אשר "כתבו לכם על קרן השור שאין לכם חלק באלקי ישראל", הם אינם מאמינים כיום ברבי כלל. הוסיף ר' נחמן שפירא וסיפר על כל האישורים המפורשים שקיבל ר' איצה שפירנגר בעניין, ודרישתו של הרבי לפרסום משיח בעיתונות.
בעקבות גזירה זו, לא הוזכר שמו של הרבי, בקריאה לשמוע עשרת הדברות בחג השבועות, ועל כך יצא הזעם.
בי"א אלול תשנ"ג, הגיעה בשורה המשמחת, ובוטלה הגזירה, אשר שמו של הרבי מלך המשיח יותר לפרסום בעיתונות, ועדת החסידים צהלה ושמחה, כמפורט בארוכה ביומני התקופה.
בשנותיו האחרונות הרב שפרינגר גם הי' המפקח על פעילות ועד חיילי בית דוד ואת"ה 770.
|
פטירתו
במוצאי אחרון של פסח התוועד עם תלמידיו, תלמידי הישיבה המרכזית ב-770, ויומיים אחרי לקה באירוע מוחי, והובהל לבית הרפואה במצב קריטי. ביום ראשון כ"ז ניסן תשע"ג נפטר, והובא למנוחה בו ביום בחלקת חב"ד שבבית העלמין מונטיפיורי, ברובע קווינס שבניו יורק.
משפחתו
אחיו:
- הרב יחזקאל שפרינגר - כפר חב"ד.
- הרב יעקב שפרינגר (ז"ל) - כפר חב"ד.
בניו:
- הרב מנחם מענדל שפרינגר - שליח הרבי במילאנו, איטליה.
קישורים חיצוניים
- הרבי אישר לי לפרסם את זהות הגואל - ראיון עם הרב איצ'ה שפרינגער
- ה'קבוצה' התוועדה עם הרב שפרינגער -
- ההתוועדות המוקלטת האחרונה עם הרב שפרינגער - אתר 'הגאולה'.
- גלריית תמונות מהתוועדויות של הרב שפרינגער -
לקריאה נוספת
- פרוטוקול הרבנים מאסיפתם בסיון תשנ"ג.
- שבועון 'בית משיח' גליון 875 - כתבתו של ר' מנחם זיגלבוים, עמ' 22.