אגרת התשובה - פרק ו': הבדלים בין גרסאות בדף
קפיצה לניווט
קפיצה לחיפוש
מ (החלפת טקסט – "==צילום דפוס התניא==" ב־"") |
מ (החלפת טקסט – " " ב־" ") |
||
(5 גרסאות ביניים של 4 משתמשים אינן מוצגות) | |||
שורה 1: | שורה 1: | ||
{{תניא}} | {{תניא}} | ||
'''פרק ו'''' | '''פרק ו' - הטעם שמעבירות לא מתים'''{{ש}} | ||
(תירוץ שאלה שהתעוררה בסוף [[אגרת התשובה - פרק ה'|הפרק הקודם]].){{ש}} | |||
==מבוא לפרק== | ==מבוא לפרק== | ||
בסוף [[אגרת התשובה - פרק ה'|הפרק הקודם]] נאמר שיהודי לא יכול לקבל חיות מהקליפות כי חייו '''הגשמיים''' הם מנשמתו, ולכן הוא מת כשעובר על רצון ה' - ואיך זה מתאים עם המציאות? | |||
==גוף הפרק== | ==גוף הפרק== | ||
{{פרק תניא|פרק=ו|טקסט הפרק={{ספר התניא/אגרת התשובה - פרק ו'}}}} | {{פרק תניא|פרק=ו|טקסט הפרק={{ספר התניא/אגרת התשובה - פרק ו'}}}} | ||
==סיכום הפרק== | ==סיכום הפרק== | ||
הסיבה שהעובר עבירה ממשיך לחיות היא, כי בזמן הגלות מתלבשת השכינה בקליפות ואז מקבל גם היהודי את חייו '''משם'''{{הערה|דהיינו, '''מהשכינה''' שירדה לגלות ומלובשת בקליפות.}}. ואם (חס ושלום) נכרתת נשמתו - נמשכים חייו '''מהקליפות עצמן'''. | |||
ומכיוון שבסופו של דבר קשור יהודי '''תמיד''' (גם החוטא הגדול ביותר) ל"ראש החבל" - נמצא שהוא הוא הממשיך את השכינה לגלות ואת החיות לקליפות. | |||
{{ש}} | |||
ועל פי כל הנ"ל{{הערה|בפרקים ד-ו, שעבירה גורמת השפעת השכינה לקליפות.}} מובנת '''מטרת''' התשובה (להחזיר השפעת השכינה למקומה). אבל '''איך''' חוזרים בתשובה? על כך [[אגרת התשובה - פרק ז'|בפרק הבא]]{{הערה|וראה בהקדמה [[אגרת התשובה - פרק ד'|לפרק ד'.]]}}. | |||
==צילום דפוס התניא== | |||
<gallery widths="250px" heights="300px"> | |||
קובץ:תניא צה2 (Small).jpg|ימין|ממוזער|250px|עמוד 1 | |||
קובץ:תניא צו1 (Small).jpg|ימין|ממוזער|250px|עמוד 2 | |||
קובץ:תניא צו2 (Small).jpg|ימין|ממוזער|250px|עמוד 3 | |||
</gallery> | |||
==מושגים יסודיים בפרק== | ==מושגים יסודיים בפרק== | ||
*[[גלות השכינה]] | *[[גלות השכינה]] | ||
*[[ה"א תתאה]] | *[[ה"א תתאה]] | ||
*[[נשמות ישראל#שתי בחינות שבנשמה|יעקב חבל נחלתו]] | |||
{{סדרה|הקודם=[[אגרת התשובה - פרק ה'|פרק ה']]|רשימה=פרקי אגרת התשובה|הבא=[[אגרת התשובה - פרק ז'|פרק ז']]}} | {{סדרה|הקודם=[[אגרת התשובה - פרק ה'|פרק ה']]|רשימה=פרקי [[אגרת התשובה]]|הבא=[[אגרת התשובה - פרק ז'|פרק ז']]}} | ||
{{הערות שוליים}} | |||
[[קטגוריה:אגרת התשובה - תניא]] | [[קטגוריה:אגרת התשובה - תניא]] |
גרסה אחרונה מ־08:31, 4 בפברואר 2021
ספר התניא |
---|
דף השער וההקדמה |
דף השער · הסכמה א' · הסכמה ב' · הסכמה ג' · הקדמת המלקט |
ליקוטי אמרים |
א' · ב' · ג' · ד' · ה' · ו' · ז' · ח' · ט' · י' · י"א · י"ב · י"ג · י"ד · ט"ו · ט"ז · י"ז · י"ח · י"ט · כ' · כ"א · כ"ב · כ"ג · כ"ד · כ"ה · כ"ו · כ"ז · כ"ח · כ"ט · ל' · ל"א · ל"ב · ל"ג · ל"ד · ל"ה · ל"ו · ל"ז · ל"ח · ל"ט · מ' · מ"א · מ"ב · מ"ג · מ"ד · מ"ה · מ"ו · מ"ז · מ"ח · מ"ט · נ' · נ"א · נ"ב · נ"ג |
שער היחוד והאמונה |
הקדמה - חינוך קטן |
א' · ב' · ג' · ד' · ה' · ו' · ז' · ח' · ט' · י' · י"א · י"ב |
אגרת התשובה |
א' · ב' · ג' · ד' · ה' · ו' · ז' · ח' · ט' · י' · י"א · י"ב |
אגרת הקודש |
א' · ב' · ג' · ד' · ה' · ו' · ז' · ח' · ט' · י' · י"א · י"ב · י"ג · י"ד · ט"ו · ט"ז · י"ז · י"ח · י"ט · כ' · כ"א · כ"ב · כ"ג · כ"ד · כ"ה · כ"ו · כ"ז · כ"ח · כ"ט · ל' · ל"א · ל"ב |
קונטרס אחרון |
א' · ב' · ג' · ד' · ה' · ו' · ז' · ח' · ט' |
פרק ו' - הטעם שמעבירות לא מתים
(תירוץ שאלה שהתעוררה בסוף הפרק הקודם.)
מבוא לפרק[עריכה | עריכת קוד מקור]
בסוף הפרק הקודם נאמר שיהודי לא יכול לקבל חיות מהקליפות כי חייו הגשמיים הם מנשמתו, ולכן הוא מת כשעובר על רצון ה' - ואיך זה מתאים עם המציאות?
גוף הפרק[עריכה | עריכת קוד מקור]
פרק ו |
---|
פרק ו אמנם זהו בזמן שהיו ישראל במדרגה עליונה כשהיתה השכינה שורה בישראל בבית המקדש. ואז לא היו מקבלים חיות לגופם רק על ידי נפש האלקית לבדה מבחינת פנימיות השפע שמשפיע אין סוף ברוך הוא על ידי שם הויה ברוך הוא כנ"ל. אך לאחר שירדו ממדרגתם וגרמו במעשיהם סוד גלות השכינה כמו שכתוב ובפשעיכם שולחה אמכם דהיינו שירדה השפעת בחינת ה"א תתאה הנ"ל ונשתלשלה ממדרגה למדרגה למטה מטה עד שנתלבשה השפעתה בי' ספירות דנוגה המשפיעות שפע וחיות על ידי המזלות וכל צבא השמים והשרים שעליהם לכל החי הגשמי שבעולם הזה וגם לכל הצומח, כמאמר רבותינו ז"ל אין לך כל עשב מלמטה שאין לו מזל וכו'. ואזי יכול גם החוטא ופושעי ישראל לקבל חיות לגופם ונפשם הבהמיות, כמו שאר בעלי חיים ממש, כמו שכתוב נמשל כבהמות נדמו. ואדרבה ביתר שאת ויתר עז, על פי המבואר מזוהר הקדוש פ' פקודי, שכל שפע וחיות הנשפעת לאדם התחתון בשעה ורגע שעושה הרע בעיני ה' במעשה או בדיבור או בהרהורי עבירה וכו', הכל נשפע לו מהיכלות הסטרא אחרא המבוארים שם בזוה"ק. והאדם הוא בעל בחירה אם לקבל השפעתו מהיכלות הסטרא אחרא, או מהיכלות הקדושה שמהם נשפעות כל מחשבות טובות וקדושות וכו'. כי זה לעומת זה עשה האלקים וכו'. והיכלות הסטרא אחרא מקבלים ויונקים חיותם מהתלבשות והשתלשלות השפע די' ספירות דנוגה, הכלולה מבחינת טוב ורע היא בחינת עץ הדעת וכו' כנודע ליודעי חן. והנה יעקב חבל נחלתו כתיב. על דרך משל כמו החבל שראשו אחד למעלה וראשו השני למטה אם ימשוך אדם בראשו השני, ינענע וימשך אחריו גם ראשו הראשון כמה שאפשר לו להמשך. וככה ממש בשרש נשמת האדם ומקורה מבחינת ה"א תתאה הנ"ל, הוא ממשיך ומוריד השפעתה על ידי מעשיו הרעים ומחשבותיו עד תוך היכלות הסטרא אחרא כביכול שמשם מקבל מחשבותיו ומעשיו. ומפני שהוא הוא הממשיך להם ההשפעה לכן הוא נוטל חלק בראש ודי למבין. וזהו שאמרו רז"ל אין בידינו לא משלוות הרשעים וכו', בידינו דוקא, כלומר בזמן הגלות אחר החורבן. וזוהי בחינת גלות השכינה כביכול, להשפיע להיכלות הסטרא אחרא אשר שנאה נפשו יתברך. וכשהאדם עושה תשובה נכונה אזי מסלק מהם ההשפעה שהמשיך במעשיו ומחשבותיו. כי בתשובתו מחזיר השפעת השכינה למקומה. וזהו תשוב ה"א תתאה מבחינת גלות וכמו שכתוב ושב ה' אלקיך את שבותך כלומר עם שבותך וכמאמר רז"ל והשיב לא נאמר וכו': |
סיכום הפרק[עריכה | עריכת קוד מקור]
הסיבה שהעובר עבירה ממשיך לחיות היא, כי בזמן הגלות מתלבשת השכינה בקליפות ואז מקבל גם היהודי את חייו משם[1]. ואם (חס ושלום) נכרתת נשמתו - נמשכים חייו מהקליפות עצמן.
ומכיוון שבסופו של דבר קשור יהודי תמיד (גם החוטא הגדול ביותר) ל"ראש החבל" - נמצא שהוא הוא הממשיך את השכינה לגלות ואת החיות לקליפות.
ועל פי כל הנ"ל[2] מובנת מטרת התשובה (להחזיר השפעת השכינה למקומה). אבל איך חוזרים בתשובה? על כך בפרק הבא[3].
צילום דפוס התניא[עריכה | עריכת קוד מקור]
-
עמוד 1
-
עמוד 2
-
עמוד 3
מושגים יסודיים בפרק[עריכה | עריכת קוד מקור]
הקודם: פרק ה' |
פרקי אגרת התשובה | הבא: פרק ז' |